27.M.4380/2010/12.

Fővárosi Munkaügyi Bíróság
1027 Budapest, Királyfürdő u. 4.
1255 Budapest, Pf.: 2.

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Fővárosi Munkaügyi Bíróság 

a dr. Elek Zsolt ügyvéd (címe) által képviselt 
felperes neve (felperes címe) felperesnek,
 
a ... jogtanácsos által képviselt 
Országos Munkavédelmi és Munkaügyi Főfelügyelőség (alperes címe) alperes ellen

közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében meghozta az alábbi

  í t é l e t e t :

A bíróság a felperes keresetét elutasítja.

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 10.000,- (Tízezer) Ft perköltséget.

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy - a NAV külön felhívására - fizessen meg 16.000,- (Tizenhatezer) Ft tételes eljárási illetéket.

Az ítélet ellen fellebbezésnek nincs helye.

INDOKOLÁS

A bíróság a keresetlevél, a becsatolt iratok tartalma és 1. számú tanú  vallomásának tartalma alapján az alábbiakat állapította meg:
Az alperes Közép-dunántúli Munkaügyi Felügyelősége (a továbbiakban: Felügyelőség) 2009. szeptember 10-én munkaügyi ellenőrzést tartott a felperes ... alatt található telephelyén. A helyszíni ellenőrzés során a Felügyelőség jelenléti íveket fényképezett le. A Felügyelőség hivatalos helyiségében 2009. október 14-én a felperes meghatalmazottjának meghallgatásával folytatódott az eljárás, ekkor a felperes a lefényképezett jelenléti ívtől eltérő tartalmú jelenléti íveket, továbbá szabadságengedélyeket csatolt be. 

A munkaügyi ellenőrzés során a 2009. augusztusi munkaidő-nyilvántartásról a helyszínen készült fényképfelvételek és a Felügyelőségen bemutatott szabadságengedélyek eltérései alapján a felperes tényszerűtlenül vezette a munkaidő-nyilvántartást (jelenléti ívet) ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ... és ... munkavállalókra vonatkozóan. A kilenc munkavállalóval kapcsolatban a helyszíni ellenőrzés során a 2009. augusztus havi munkaidő-nyilvántartásról készült fényképfelvételek szerint 2009. augusztus 21-én a munkaidő-beosztás szerinti pihenőnapra a munkaidő-nyilvántartáson szabadságot írt ki a felperes, azonban a Felügyelőségen becsatolt 2009. augusztusi munkaidő-nyilvántartáson 2009. augusztus 21. napja pihenőnap volt és a felperes 2009. augusztus 29. napjára adta ki a munkavállalók szabadságát. (2009. augusztus 21. (péntek) napja ténylegesen pihenőnap volt.) 

A Felügyelőségen 2009. október 14-én bemutatott 2009. augusztus havi munkaidő-nyilvántartás adatai szerint ... munkavállaló munkaideje 2009. augusztus 18. napján 18:00 órától 06:00 óráig tartott. Ezzel szemben a munkaügyi ellenőrzés során a 2009. augusztus havi munkaidő-nyilvántartásról készült fényképfelvételek adatai, valamint a szabadságengedélyek alapján a felperes ... munkavállaló részére 2009. augusztus 18. napján fizetett szabadságot adott ki. 

A Felügyelőség igazgatója 2009. december 31. napján kelt, 5357-36/2009-2219 számú határozatával 200.000,- Ft munkaügyi bírságot szabott ki a feltárt munkaügyi szabálytalanságok elkövetése miatt a felperessel szemben. A határozat indokolása 

1.)	Kötelezte a felperest, hogy ... és a kilenc további munkavállaló munkaidejéről vezessen tényszerű adatokat tartalmazó munkaidő-nyilvántartást. Ennek hiányában a munkáltató megsértette az Mt. 140/A. §-át.
2.)	Kötelezte a felperest, hogy a munka-időbeosztás szerinti pihenőnapon végzett munkáért járó pótlékokat fizesse meg ... munkavállaló részére. Ennek hiányában a felperes megsértette az Mt. 147. § (1)-(4) bekezdéseiben foglaltakat.

A felperes fellebbezése folytán eljáró alperes 1172-5/2010-2219 számú, II. fokú határozatával az I. fokú határozatot megváltoztatta, a 2. kötelezési pontot megsemmisítette, egyebekben az elsőfokú határozat rendelkezéseit helybenhagyta. 

Az alperes II. fokú határozata ellen a felperes 2010. szeptember 20. napján keresetet terjesztett elő, melyben előadta, hogy a másodfokú hatóság határozata jogszabálysértő, a munkaügyi bírság és az annak alapjául szolgáló munkaügyi szabálytalanságok megállapítására tévesen és a jogszabályok helytelen alkalmazásával került sor. Ezért elsődlegesen kérte az alperes határozatainak hatályon kívül helyezését, másodlagosan az alperes határozatának megváltoztatását és a munkaügyi bírság mellőzését. 

Előadta, hogy ... munkavállaló esetében mind a munkavállaló nevére szóló szabadság engedélyek, mind ... nyilatkozata alapján megállapítható, hogy a munkavállaló 2009. augusztus 18-án szabadságon volt. A jelenléti íven a munkavállaló várható munkaideje beírásra került ugyan, de a munkafelvételt ... a jelenléti íven aláírásával nem igazolta. Véleménye szerint az a tény, hogy a felperesi munkáltató előre beírta a munkavállaló várható munkaidejét, melyet a munkavállaló aláírásával nem igazolt, nem értékelhető akként, hogy ... munkavállaló a perbeli napon munkát végzett volna illetve, vitatta, hogy a jelenléti ív várható munkaidőre vonatkozó előzetes kitöltése a jelenléti ív tényszerűtlen vezetését jelentené. Előadta továbbá, hogy a munkavállalók munkaidejét tartalmazó tényszerű munkaidő-nyilvántartást (jelenléti ívet) a munkavállalók vezetik. A jelenléti íven szereplő „Sz" betűt illetve „Szab" rövidítést a munkavállalók nem csak szabadságuk jelzésére használják, hanem szabadnapjaikat is így jelölik. A jelenléti ív vezetésénél a munkáltatót ellenőrzési kötelezettség terheli és az Mt. pihenőidőről szóló rendelkezéseinek értelmében a pihenőnap nem minősül szabadnapnak, valamint figyelemmel arra, hogy a törvény nem használja a szabadnap kifejezést; ezért javították ki a 2009. augusztus 21. napjára feltüntetett szabadnap jelölést pihenőnapra. A jelenléti íven használt jelzéseket, rövidítéseket a Felügyelőség eljárása során nem tisztázta, és azt sem, hogy a tényszerűtlen jelenléti ív vezetése mennyiben róható fel a munkavállalóknak. Álláspontja szerint a tényállás tisztázási kötelezettség elmulasztása olyan az ügy érdemére kiható eljárási szabálysértés, amely a határozat hatályon kívül helyezését kell, hogy eredményezze. A keresetlevél jogszabálysértésként  a Ket. 3.§ (1) bekezdését, a (2) bekezdés b) pontjában foglaltakat és az 50. § (1) és (4) bekezdéseit jelölte meg. Hivatkozott továbbá arra, hogy az elsőfokú határozatban 11 munkavállalót érintően határozták meg a munkaügyi bírság összegét, míg a másodfokú határozatban már csak 10 munkavállalóra vonatkozóan, ezért az elsőfokú határozat módosításával egyidejűleg a munkaügyi bírság összegét is csökkentenie kellett volna az alperesnek. A felperes perköltségigényt is előterjesztett.

Az alperes érdemi ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte és perköltségigényt terjesztett elő.

A kereset nem alapos. 

A közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatára irányuló eljárásban a bíróságnak abban a kérdésben kellett állás foglalnia, hogy törvényes-e az alperes határozata a keresettel érintett körben. A jogszerűséget illetve jogellenességet az elsőfokú határozat meghozatalakor fennállott tények alapján kellett a bíróságnak megítélnie. A bíróság az alperesi határozatot a 2004. évi CXL. tv. (Ket.) 109.§-a, illetve a Pp. 324.§ (2) bekezdés a) pontja alapján vizsgálta felül.

 A Ket.  3. § (1) bekezdése szerint a közigazgatási hatósági eljárásban a törvény keretei között a hivatalból való eljárás elve érvényesül.
(2) A közigazgatási hatóság:
b) hivatalból állapítja meg a tényállást, határozza meg a bizonyítás módját és terjedelmét, ennek során nincs kötve az ügyfelek bizonyítási indítványaihoz, ugyanakkor a tényállás tisztázása során minden, az ügy szempontjából fontos körülményt figyelembe kell vennie.

A Ket. 50.§ (1) bekezdése szerint a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
(4) A hatósági eljárásban olyan bizonyíték használható fel, amely alkalmas a tényállás tisztázásának megkönnyítésére. Bizonyíték különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemléről készült jegyzőkönyv, a szakértői vélemény, a hatósági ellenőrzésen készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték.

Az 1992. évi XXII. törvény (továbbiakban: Mt.) 140/A § (1) bekezdés alapján amunkáltató köteles nyilvántartani a munkavállalók 
	a)és rendkívüli munkaidejével, ügyeletével, készenlétével,
	b) szabadságának kiadásával,
	c) egyéb munkaidő-kedvezményével
kapcsolatos adatokat.

A Pp. 339/B. §-a szerint mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozat akkor tekintendő jogszerűnek, ha a közigazgatási szerv a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabály betartotta, a mérlegelés szempontjai megállapíthatóak, és a határozat indokolásából a bizonyítékok mérlegelésének okszerűsége kitűnik.

A munkaidő-nyilvántartás rendeltetése, hogy tükrözze a munkavállaló munkavégzéssel, a munkahelyen töltött rendes és rendkívüli munkaidejét, a valóságnak megfelelő adatokat tartalmazzon és a közteherviselési kötelezettség mértékének megállapításához alapul szolgáljon. Hiteles munkaidő-nyilvántartás nélkül nem lehet ellenőrizni sem a munkaidőre, sem a pihenőidőre vonatkozó szabályok betartását, és azt sem, hogy a munkáltató kifizette-e a munkavállaló által végzett munkáért járó munkabért. Alapvető tartalmi követelmény a nyilvántartással szemben, hogy abból a munkaidővel kapcsolatos adatok, a munkanap, a pihenőnap, a munkakezdés és a befejezés időpontja, valamint a ledolgozott munkaidő egyértelműen kitűnjön. 

A 2009. szeptember 10. napján lefényképezett 2009. augusztusi munkaidő-nyilvántartás (jelenléti ív) adatai és azt követően a felperes képviselője által becsatolt 2009. augusztusi munkaidő-nyilvántartás adatai eltérőek. 

... munkavállaló vonatkozásában a lefényképezett jelenléti ív szerint 2009. augusztus 18. napjára szabadságot adott ki a felperes, a becsatolt jelenléti íven pedig az szerepel a ledolgozott órák rovatban, hogy 12 órát dolgozott, de a munkavállaló aláírása hiányzik. A becsatolt szabadságengedély tanúsága szerint ... 2009. augusztus 18-tól 2009. augusztus 21-ig szabadságon volt. A becsatolt iratok alapján (a lefényképezett jelenléti ív és szabadságengedély alapján) az volna megállapítható, hogy a ... 2009. augusztus 18. napján szabadságon volt, azonban a tanúként kihallgatott 1. számú tanú bérszámfejtő állította, hogy erre a napra ... részére munkabért (nem szabadságra járó távolléti díjat) számfejtettek. A becsatolt okirati bizonyítékok tartalma és a tanúvallomás között ellentmondás áll fenn, az adatok ellentmondásai alapján tényszerűen nem állapítható meg a ... rendes, illetve rendkívüli munkaidejére vonatkozó adat.
 
A kilenc további munkavállaló 2009. augusztus 21-én - a 2009. szeptember 10. napján tartott helyszíni vizsgálat során lefényképezett jelenléti ív szerint - szabadságon volt, a munkáltató által később csatolt munkaidő-nyilvántartáson a fenti időpont ki van húzva, és a felperes később 2009. augusztus 29-re írta ki a  munkavállalók szabadságát. A tanú a jelenléti ív feltüntetései alapján állította, hogy „Sz" betűvel a munkavállalók a szabadnapot, a szabadságot és a pihenőnapot is jelölik. A becsatolt okirati bizonyítékok tartalma között ellentmondás áll fenn, az adatok ellentmondásai alapján tényszerűen nem állapítható meg a munkavállalók rendes vagy rendkívüli munkaidejére  vonatkozó adat.
 
A közigazgatási határozat nem annak megállapítására irányult, hogy a munkavállalók ténylegesen végeztek-e munkát a megjelölt napon, illetve, hogy ha távol voltak akkor az milyen jogcímen történt, és arra sem, hogy a jelöléseket és rövidítéseket a munkavállalók mire és hogyan használták. Az alperes határozata azon alapult, hogy a felperes által csatolt jelenléti ív adatai eltértek a helyszíni vizsgálat során lefényképezett jelenléti ívek adataitól, így ezek hitelessége, tényszerű (valós) tartalma nem állapítható meg. Különösen jelentősége van annak, hogy 1. számú tanú vallomása szerint - az Mt. 155.§ (3) bekezdésével egyezően - a munkabérek átutalására 2009. szeptember 10. napjáig sor került, azonban a bérszámfejtés alapjául szolgáló és 2010. szeptember 10. napján lefényképezett jelenléti ív adatait a felperes a később becsatolt jelenléti ív adataival módosította, így nem állapítható meg, hogy a bérszámfejtés a valós adatok alapján történt-e.

A fentiek alapján az alperes jogszerűen állapította meg, hogy a felperes 10 munkavállalót érintően a 2009. augusztusi munkaidő-nyilvántartást tényszerűtlenül, a valós tartalmat nem megállapíthatóan és követhetetlenül vezette, mellyel megszegte az Mt. 140/A § (1) bekezdés a) pontját.

A felperes keresetlevelében állította, hogy az alperes megsértette a Ket. 3. § (1) bekezdésének b) pontját, miszerint az alperes nem tett eleget a tényállás tisztázási kötelezettségének. E körben a bíróság azt állapította meg, hogy az alperesi határozatok valós tényállást állapítottak meg, feltárták az ellenőrzéssel érintett felperesi mulasztást, a szabályszegések tényét, annak lényeges körülményeit, illetve mindazon körülményeket, amelyeket az alperes a jogszabályok alapján a mérlegelése tárgyává volt köteles tenni. Az alperes a szükséges mértékben tisztázta a tényállást.  A bíróság elfogadta, hogy a tényállás megállapításánál csak a tényszerűtlenség és az adatok ellentmondásainak felismerése volt az alperes feladata, ténylegesen nem kellett megállapítania, hogy a határozatokkal érintett napokon a munkavállalók ténylegesen munkát végeztek-e, illetve, hogy milyen jogcímen voltak távol.

Az 1996. évi LXXV. törvény a munkaügyi ellenőrzésekről (továbbiakban: Met) 6/A § (1) bekezdése alapján a munkaügyi felügyelő köteles javaslatot tenni a munkaügyi bírság kiszabására, valamint a munkaügyi bírság kiszabása kötelező, ha a foglalkoztató a 3. § (1) bekezdésében meghatározott rendelkezések közül a c) pont alapján nem tett eleget a munkaidő-nyilvántartás vezetésére vonatkozó kötelezettségének. 

A Met. 7. § (2) bekezdésének b) pontja szerint a munkaügyi bírság mértéke a munkáltató nyilvántartási kötelezettségének megsértése esetén, amennyiben a megállapított jogsértés több munkavállalót érint harmincezer forinttól hatmillió forintig terjedhet. Az alperesi határozatokból megállapítható, hogy az elsőfokú határozat a mérlegelés szempontjait figyelembe vette. A bírság mértékét az alperes szintén a Met. rendelkezéseinek megfelelően, az elkövetett szabálytalanságokkal arányban állapította meg az alperes, figyelemmel a jogszabály megsértésével okozott jogellenes állapot időtartamára és az érintett munkavállalók számára. Az ellenőrzéskor a felperes telephelyén foglalkoztatott munkavállalói létszám 36 volt, a megállapított szabálytalanság 10 fő munkavállalót érintett, önmagában az, hogy a szabálytalansággal érintett munkavállalók számát az elsőfokú határozatban megjelölt 11 főről a másodfokú határozatban 10 főre csökkentette nem jelenti azt, hogy a mérlegelés nem volt jogszerű, az alperes a Pp. 339/B.§-ában foglaltakat megtartotta. 

A fentiek alapján a bíróság az alperes határozatát a Pp. 339. § (1) bekezdése alapján felülvizsgálva azt állapította meg, hogy az nem jogszabálysértő, ezért a felperes keresetét elutasította.

A bíróság a pervesztes felperest a Pp. 78. §-a szerint a 32/2003. (VIII.22.) IM rendelet 3. § (2) bekezdés a) pontja alapján kötelezte a perköltség megfizetésére, azzal, hogy az a 4/A § szerint az Áfá-t nem tartalmazza. A felperes köteles továbbá az Itv. 43. § (3) bekezdése alapján meghatározott tételes illeték megfizetésére, figyelemmel a keresetlevél benyújtásának időpontjára.

Az ítélet elleni fellebbezés lehetőségét a Pp. 340. § (1) bekezdése zárja ki.

Budapest, 2011. május 5. napján

								. Németh Zoltán s.k.
										bíró