kecskeméti MUNKAÜGYI Bíróság
6000 Kecskemét, Rákóczi út 17-19.

4.M.921/2010/7.  szám

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Dr. Tóth Edina  által képviselt felperes neve (felperes címeszám alatti lakos) felperes által, - a Dr. Lengyel Zsolt  (címe) által képviselt Kunság Volán Zrt. (Kecskemét, Csáktornyai u. 4-6. szám alatti) alperes ellen, - rendkívüli felmondás jogellenességének megállapítása iránt indított perében a Kecskeméti Munkaügyi Bíróság meghozta a következő 

ÍTÉLETET:

A bíróság megállapítja, hogy a 2010. november 8. napján kelt alperesi rendkívüli felmondás jogellenes.

A bíróság kötelezi az alperest, hogy a felperes részére 15 nap alatt fizessen meg 
-	felmentési időre járó átlagkereset címén bruttó 371.124,- Ft-ot, azaz bruttó háromszázhetvenegyezer-százhuszonnégy forintot, 
-	végkielégítés címén bruttó 927.810,- Ft-ot, azaz bruttó kilencszázhuszonhétezer-nyolcszáztíz forintot, 
-	10 havi átlagkereset címén 1.855.620,- Ft-ot, azaz egymillió-nyolcszázötvenötezer-hatszáhúsz forintot,
-	perköltség címén 120.000,- Ft-ot, azaz százhúszezer forintot.

A bíróság kötelezi az alperest, hogy az illetékes adóhatóság külön felhívására a Magyar Állam részére fizessen meg 133.700,- Ft-ot, azaz százharmincháromezer-hétszáz forint eljárási illetéket.

Az ítélet ellen a kézbesítéstől számított 15 nap alatt a Bács-Kiskun Megyei Bírósághoz címzett, de a Kecskeméti Munkaügyi Bíróságnál írásban, 3 példányban benyújtandó fellebbezésnek van helye. 

A felek a fellebbezési határidő lejárta előtt előterjesztett közös kérelmükben a fellebbezés tárgyaláson kívüli elbírálását kérhetik. A másodfokú bíróság a fellebbezést tárgyaláson kívül bírálja el, ha a fellebbezés csak a kamatfizetésre, a perköltség viselésére vagy összegére, illetve a meg nem fizetett illeték vagy az állam által előlegezett költség megfizetésére vonatkozik, ha csak az előzetes végrehajthatósággal, a teljesítési határidővel vagy a részletfizetés engedélyezésével kapcsolatos, ha csak az ítélet indokolása ellen irányul. Ezekben az esetekben a fellebbező fél a fellebbezésében tárgyalás tartását kérheti.

I N D O K O L Á S :

A bíróság a felperes keresete és személyes előadása, az alperes ellenkérelme, AB pályaudvar-vezető, CD és EF belső ellenőr tanúk vallomása, valamint a csatolt iratok alapján a következő tényállást állapította meg:

A felperes 1989. novembere óta dolgozott az alperesi társaságnál autóbusz-vezetőként először helyi, majd helyközi, végül távolsági járatokon teljesítve szolgálatot. 
A felperes 2010. október 21-én a I-es frsz-ú autóbusszal közlekedett az 1524/613. sz. járatot teljesítve. A felperes 9 órakor érkezett a város1 autóbusz pályaudvarra, majd 9 óra 1 perckor megkezdte az utasok beszállítását,  kiadott egy 90%-os és 3 db 65 év felettinek szóló menetjegyet. Miközben a felperes egy diáklánynak egy 825,- Ft értékű menetjegyet készült kiadni, a pénztárgép 9 óra 2 perckor lefagyott. A felperes észlelte, hogy a diáklány mögött egy édesanya várakozik gyermekével. A felperes a gyermek viselkedését hiperaktívnak vélte, ezért, hogy ne kelljen tovább várakozniuk, felajánlotta nekik, hogy üljenek oda a mögötte lévő ülésre. A felperes a felszálló gyermektől és édesanyától a hitezett szelvényt elvette, majd hozzáfogott a jegykiadó automata működésének helyreállításához. A jegykiadó automata 9 óra 5 perckor lett ismét működőképes, melyet követően a felperes kiadta a diáklánynak a 825,- Ft értékű menetjegyet, majd felszállította a még várakozó további 5 utast. Miután a 9 óra 15 perces indulási időponthoz képest még volt pár perc, a felperes leszállt a gépjárműről dohányozni. Ezt követően a felperes ismételten visszatért az autóbuszra, az akkor már ott várakozó két utasnak kiadta a menetjegyet, majd indította az autót. Ekkor szállt fel az autóbuszra a Bács Volán Zrt. két közúti ellenőre CD és EF szabadjegyüket felmutatva. A felperes pontosan 9 óra 15 perckor elindult a bajai autóbusz állomásról. 2-300 méter megtételét követően az ellenőrök jelezték, hogy ellenőrzést kívánnak tartani és kérték ellenőri jegy kiadását, amelyet a pénztárgép 9 óra 12 perces kiadással rögzített. CD hátulról, míg EF elölről kezdte az ellenőrzést. Mikor EF a harmadik ülésen ülő kisgyermeket és anyát ellenőrizte, az édesanya a hitelezett szelvényt mutatta fel. Az ellenőr kérte a kiadott menetjegyet is, amiről az utas úgy tájékoztatta, hogy az nem került részére kiadásra. Ezt követően CD-nak és a felperesnek is jelezte EF a tapasztalt hiányosságot, amire a felperes úgy reagált, hogy nem tudta, hogy hitelezett szelvény mellé is kell kiadni menetjegyet, majd úgy tett, mintha telefonon beszélne valakivel, később beszámolva arról, hogy kollégája úgy tájékoztatta, hogy valóban szükséges a menetjegy kiadása. Ennek megfelelően a felperes a gép órája szerint 9 óra 18 perckor kiadta mind az édesanyának, mind a gyermeknek szóló 1.650-1.650,- Ft regisztrált értékű menetjegyet. A felperes a hitelezett szelvény pénztári szelvényét csak részben töltötte ki, azon nem jelölte be, hogy kísérővel utazott-e a kedvezményezett, azonban a menetjegyek sorszámainál mindkét menetjegy sorszámát feljegyezte és a menetjegy áránál és a megtett kilométernél is mind a kedvezményezett, mind pedig a kísérő részére nyitva álló mezőket kitöltötte.

Az ellenőrzés befejezését követően az eljáró két belső ellenőr ellenőri jelentést készített 346/2010. szám alatt, melyben rögzítették, hogy a Város1-3 viszonylatban hitelezett utalvánnyal utazó utas és kísérője részére nem volt kiszolgáltatva a 2 db hitelezett menetjegy 2x1.650,- Ft értékben. A hitelezett menetjegyek ki nem szolgálásának okára a gépkocsivezető a következőket válaszolta: „Nincs róla tudomása, hogy a Kunság Volán Zrt.-nél ki kell adni a hitelezett utalvány mellé a jegyet.” Ezt követően telefonon felhívta a kollégáját, majd 0613892 valamint 0613893 számmal ellátott hitelezett menetjegyüket 9 óra 18 perckor kiszolgálta az utasoknak. A járat ekkor már az 55 főút ártéri szakaszán haladt. Az ellenőrzés megkezdésekor az ellenőri jegy 9 óra 12 perckor, 0613891 számmal ellátva keletkezett. Megállapítható, hogy 6 perccel később a hiányosság feltárása után történtek a jegykiadások.

A Bács Volán hivatalos úton az ellenőri jelentést megküldte a Kunság Volán Zrt. alperes termelési igazgatójának, GH-nak, aki továbbította azt a munkáltatói jogok gyakorlójának AB-nek, valamint rajta kívül IJ forgalomszervezési és ellenőrzési osztály vezetőnek. KL helyközi üzemigazgatónak és MN ellenőrzési csoportvezetőnek. GH a mellékelt ellenőri jegyzőkönyvet azzal a kommentárral látta el, hogy az abban foglaltakat elgondolkodtatónak találja, valamint, hogy 2007-2008-ban hasonló esetről tudomást szereztek egy utasbejelentésből. AB pályaudvar-vezető GH e-mail üzenetét 2010. október 25. napján kapta meg. AB pályaudvar-vezető és KL helyközi üzemigazgató vizsgálatot kezdeményezett az ellenőri jelentésben foglaltakkal kapcsolatban, amiről a felperest 2010. október 25. napján kelt levelükben tájékoztatták, egyben felhívva őt arra, hogy 2010. november 2. napján kedden 9 órakor jelenjen meg jegyzőkönyvi meghallgatásra. 

A felperes 2010. november 2. napján foganatosított meghallgatását és a jegyzőkönyv felvételét követően a munkáltatói jogokat gyakorló AB város2 pályaudvar-vezető 2010. november 8-i keltezéssel a felperes munkaviszonyát rendkívüli felmondással megszüntette, amely 2010. november 9. napján postai úton lett közölve a felperessel. A rendkívüli felmondás indokolásban az alperesi munkáltató kifejtette, hogy a 2010. október 21-i ellenőrzés során az ellenőrök megállapították, hogy a város1-3 viszonylatban hitelezett utalvánnyal utazó utas és kísérője részére nem volt kiadva két db hitelezett menetjegy, melynek értéke 2x1.650,- Ft. Az indokolás hivatkozott a Munka törvénykönyve 103. § b) pontjában foglaltakra, az autóbusz-vezetői kézikönyvek, az autóbusz-vezetői feladatokról szóló 2. kötetének X. fejezetének 2. pontjára és 8. pontjára, valamint a Munka törvénykönyve 96. § (1) bekezdésének a) pontjára és az alágazati kollektív szerződés III. rész 6 cikk 1.b. pontjára, valamint a 9. sz. szolgálati rendeletben foglaltakra. Hivatkozott továbbá arra, hogy az autóbusz-vezetői munkakör bizalmi jellegű, a munkavállaló önállóan végzi a tevékenységét, folyamatos ellenőrzése nem lehetséges, ezért a menetjegyekkel kapcsolatos kiszolgáltatási és elszámolási kötelezettség megsértése szigorú megítélés alá esik. Megállapítja továbbá, hogy amennyiben az ellenőrzésre nem kerül sor, úgy a felperes magatartása 3.300,- Ft kárt okozott volna a társaságnak. Szintén megállapítja, hogy azon mulasztás, hogy a felperes a szolgálati rendelet előírásai ellenére nem töltötte ki az utazási utalvány pénztári szelvényének azon részét, melyen azt kell megjelölni, hogy kísérővel, vagy kísérő nélkül történt az utazás, szintén 1.650,- Ft kárt okozhatott volna a felperes. Az indokolás kifejti, hogy nem találja elfogadhatónak az alperes, hogy a hitelezett menetjegyet az utasnak és a kísérőjének a felperes elfelejtette kiadni, az autóbusz-vezetői munkakörben a menetjegy kiadásának elfelejtésére való hivatkozás elfogadhatatlan figyelemmel arra, hogy ezen magatartás menetjeggyel való visszaélésnek minősül. Az alperes a jegykiadógép lefagyására való hivatkozást szintén nem találta alaposnak tekintettel arra, hogy a jegykiadógép 9 óra 5 perckor történő újraindítását követően az ellenőrzésig a felperesnek lett volna lehetősége a jegy kiadására. 

A felperes a Kecskeméti Munkaügyi Bírósághoz 2010. november 22. napján érkezett kereseti kérelmében kérte annak megállapítását elsődlegesen, hogy az alperesi rendkívüli felmondás jogellenes arra tekintettel, hogy az alperes a rendkívüli felmondással az arra nyitva álló 15 napos határidőn túl élt, előadva, hogy a rendkívüli felmondás alapjául szolgáló cselekmény 2010. október 21. napján történt, míg a felperes részére a rendkívüli felmondás 2010. november 9. napján került kézbesítésre, azaz 19 nap telt el a két időpont között. Hivatkozott a felperes továbbá arra, hogy amennyiben 2010. október 25. napját tekintjük a tudomásszerzés időpontjának, abban az esetben is 2010. november 9. napjáig már 16 nap telt el. 
A felperes kereseti kérelmében másodlagosan arra hivatkozott, hogy az alperesi rendkívüli felmondás azért jogellenes, mert az okszerűtlen és valótlan. Ezen körben a felperes előadta, hogy a kiadott jegyért az utas nem fizet, pénzmozgás hitelezett szelvénnyel való utazás esetén nincs. A hitelezett szelvényt az aznapi elszámolással kell leadni, amely alapján a társaság az OEP-től vissza tudja igényleni az utazás árát. A felperes hivatkozott továbbá arra, hogy a mulasztás azért fordult elő, mert három rendkívüli tényező befolyásolta a munkáját. Az egyik az volt, hogy a jegykiadógép már az utasbeszállítás legelején lefagyott, a másik körülmény a pályaudvar áthelyezése, ami miatt eleve 5 perc csúszásban volt, a harmadik pedig az volt, hogy a meglátása szerint hiperaktív gyermek csapkodta a buszt és pont előttük fagyott le a gép. A felperes szerint biztos, hogy amennyiben az ellenőr a beszállítás után nem jelzi a jegy hiányát, akkor is kiadta volna a jegyet, hiszen az utalvány elő volt készítve, kitöltve, így biztos észlelte volna a jegykiadás hiányát. A felperes utalt arra, hogy az alperes fikcióra alapozza a felmondást, arra, hogy amennyiben nem adta volna ki a jegyet, abban az esetben a társaságot kár éri. A felperes álláspontja szerint az Mt. 96. §-a szerinti szándékosság, vagy súlyos gondatlanság sem állapítható meg az esetében különös tekintettel az elkövetés körülményeire, legfeljebb enyhe gondatlanság áll fenn. A felperes utalt arra, hogy 21 éve állt az alperes alkalmazásában, munkavégzésével probléma nem merült fel, munkatársaival jó viszonyban volt, amihez képes eltúlzottan súlyosnak tartja az alperes által alkalmazott szankciót. 
A felperes vitatta az alperes eljárásának jogszerűségét is előadva, hogy a helyszínen jegyzőkönyv felvételére nem került sor, azt az utassal tanúként nem íratták alá, azt a felperes maga sem írta alá és különös tekintettel arra, hogy az alperes menetjeggyel való visszaélést emleget, - a munkáltatói jogkör gyakorlója nem került haladéktalanul tájékoztatásra a tapasztaltakkal kapcsolatban. A felperes kereseti kérelmében kérte annak megállapítását, hogy az alperesi felmondás jogellenes, eredeti munkakörébe történő visszahelyezést az eset összes körülményeire tekintettel nem kérte, a kárátalány mértékét 10 havi átlagkeresetben jelölte meg. Módosított kereseti kérelmében 185.562,- Ft összegű átlagkeresettel számolva kérte bruttó 371.124,- Ft felmondási időre járó átlagkereset, valamint bruttó 927.810,- Ft végkielégítés megfizetésére kötelezni az alperest. A felperes a baleseti táppénzére hivatkozással elmaradt munkabér igényt nem terjesztett elő. Kérte ugyanakkor az alperes perköltségeiben marasztalását. 

Az alperes kérte a felperes kereseti kérelmének elutasítását és perköltségekben való marasztalását. Ellenkérelmében utalt arra, hogy a felperes elismerte, hogy egy hölgy utasnak és gyermekének nem adott ki menetjegyet és azt is, hogy a hitelezett szelvényen nem jelölte be azt, hogy a gyermek kísérővel utazik. Az alperes ellenkérelmében előadta, hogy a rendkívüli felmondás nem tekinthető elkésettnek, ugyanis AB a munkáltatói jogok gyakorlója 2010. október 25. napján kapta meg az ellenőri jelentést, ekkor szerzett tudomást a felperes által elkövetett mulasztásról, erre tekintettel a rendkívüli felmondás jogával - a 2010. november 9-i kézbesítés időpontjára figyelemmel - az arra nyitva álló 15. napon élt. 

Az alperes előadta továbbá, hogy a 2010. október 21-i ellenőrzésre célzottan azért került sor a felperesnél, mert OP személyforgalmi üzletágvezető 2010. október első felében tájékoztatta CD ellenőrzési csoportvezetőt arról, hogy utasbejelentés alapján tudomására jutott, hogy a város2-3viszonylatú autóbuszon korábban járatot végző gépkocsivezető a menetjegy megváltásakor ajánlatot tett az utasnak az olcsóbb viteldíj lehetőségéről. A beazonosított időpontban 2010. október 2-án 9 óra 15 perckor város3 irányba a forgalmi napló szerinti járatot a felperes vezette. A fentieket követően került sor az ellenőrzésre, mely az ellenőri jelentés tanúsága szerint a felperes által is elismert menetjeggyel való visszaélést tárta fel. Az alperes bizonyítási indítványa a rendkívüli felmondásban foglaltak alátámasztására CD és EF ellenőrök tanúkénti, valamint AB tanúkénti meghallgatására irányult. Az alperes hivatkozott továbbá arra, hogy a felperes által végzett autóbuszjáratok 2010. évi menetlevelein található ellenőri feljegyzésekből megállapítható, hogy a város4 járaton város1-4 szakaszon a felperesnek egyetlen alkalommal sem volt ellenőrzése, erre tekintettel a menetjeggyel való visszaélést annak ismeretében követhette el, hogy a fenti szakaszon korábban ellenőrzést nem kapott. Az alperes előadása szerint a felperes azon túl, hogy azzal, hogy a jegyet elmulasztotta kiadni, illetve hogy a pénztári szelvényt nem töltötte ki megfelelően, menetjeggyel való visszaélést követett el,  az ellenőrzés napján fel nem használt kedvezményes utalványt felhasználhatta volna teljes árú jeggyel utazó fizető utasnál úgy, hogy azt az utas észre sem vette volna, ugyanakkor a menetjegy vételárát a kasszából kivehette volna.

A felperes az alperes azon feltételezését, hogy egyéni haszonszerzésből mulasztotta volna el a jegyek kiadását visszautasította, utalva arra, hogy kockázatmentesebb, egyszerűbb módjai is lennének az alperes megkárosításának, amennyiben a felperesnek a szándéka erre irányulna. 

A felperes kereseti kérelme az alábbiak szerint alapos:

A Munka törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény 96. § (1) bekezdése értelmében a munkáltató, illetve a munkavállaló a munkaviszonyt rendkívüli felmondással megszüntetheti, ha a másik fél
a) a munkaviszonyból származó lényeges kötelezettségét szándékosan vagy súlyos gondatlansággal jelentős mértékben megszegi, vagy
b) egyébként olyan magatartást tanúsít, amely a munkaviszony fenntartását lehetetlenné teszi. Ettől érvényesen eltérni nem lehet. 

A (2) bekezdés értelmében a rendkívüli felmondás indoka tekintetében a 89. § (2) bekezdését kell megfelelően alkalmazni. A munkáltatói rendkívüli felmondás közlése előtt lehetőséget kell adni a munkavállalónak a tervezett intézkedés indokainak megismerésére és a vele szemben felhozott kifogások elleni védekezésre, kivéve, ha az eset összes körülményeiből következően ez a munkáltatótól nem várható el.

A (3) bekezdés szerint kollektív szerződés, illetve munkaszerződés - az (1) bekezdés keretei között - meghatározhatja azokat az eseteket, amikor az (1) bekezdésben foglalt jogkövetkezménynek van helye.

A (4) bekezdés alapján a rendkívüli felmondás jogát az ennek alapjául szolgáló okról való tudomásszerzéstől számított tizenöt napon belül, legfeljebb azonban az ok bekövetkeztétől számított egy éven belül, bűncselekmény elkövetése esetén a büntethetőség elévüléséig lehet gyakorolni. Ha a rendkívüli felmondás jogát testület jogosult gyakorolni, a tudomásszerzés időpontjának azt kell tekinteni, amikor a rendkívüli felmondás okáról a testületet - mint a munkáltatói jogkört gyakorló szervet – tájékoztatják.

A felperes elsődleges kereseti kérelme annak megállapítására irányult, hogy a rendkívüli felmondás arra tekintettel jogellenes, hogy azt a munkáltatói jogok gyakorlója nem az arra nyitva álló 15 napos határidő alatt gyakorolta. Az alperes AB munkáltatói jogokat gyakorló személy tanúvallomásával, valamint a GH által AB-nak megküldött e-maillel igazolta azt, hogy a munkáltatói jogkör gyakorlója a felperes szabályszegéséről 2010. október 25. napján szerzett tudomást. Ettől korábbi időpontot a felperes bizonyítani nem tudott. A bíróság megállapította, hogy  - tekintettel arra, hogy október 31 napos hónap, valamint, hogy a Pp. 103. § (2) bekezdése alapján a napokban megállapított határidőbe a kezdő nap nem számít bele,  - az alperes a felperes részére a rendkívüli felmondást a 15. napon kézbesítette, azaz az határidőben közöltnek tekinthető. 

A felperes másodlagos kereseti kérelme azon alapult, hogy az alperesi felmondás okszerűtlen, valótlan, hogy a felperes cselekményét legfeljebb enyhe gondatlansággal követte el.

A bíróság a felperes, valamint a bíróság által meghallgatott tanúk vallomása alapján tényként állapította meg, hogy a felperes 2010. október 21. napján két hitelezett szelvénnyel utazó utas részére a menetjegyeket a megkezdett ellenőrzésig nem adta ki, valamint, hogy a hitelezett utalvány pénztári szelvényére nem jegyezte fel azt az arra szolgáló mezőkbe, hogy kísérővel, vagy kísérő nélkül utazott a kedvezményezett személy.

A rendkívüli felmondás a munkaviszonyból származó lényeges kötelezettség szándékos, vagy súlyos gondatlan jelentős mértékű megszegése esetén gyakorolható. A törvényben meghatározott feltételek konjunktív feltételeknek tekintendők, tehát egyszerre kell a kötelezettségszegésnek lényeges, illetve jelentős mértékűnek lenni, továbbá szükséges az is, hogy a munkavállaló, illetve a munkáltató szándékosan, vagy súlyos gondatlanul járjon el. 
Szándékosan valósítja meg a rendkívüli felmondási okot, aki magatartásának következményeit kívánja (egyenes szándék), vagy e következményekbe belenyugszik (eshetőleges szándék). Gondatlanul jár el, aki előre látja magatartásának lehetséges következményeit, de könnyelműen bízik azok elmaradásában (tudatos gondatlanság). Gondatlanul jár el az is, aki magatartásának lehetséges következményeit azért nem látja, mert a tőle elvárható figyelmet, vagy körültekintést elmulasztja (hanyagság). Súlyosan gondatlanul jár el, akinek a magatartását az előrelátás teljes hiánya, a minimális gondosság, a körültekintés súlyos elmulasztását mutató hanyagság, nemtörődömség, feltűnő közömbösség jellemzi.

A felperes az általa elkövetett mulasztást azzal magyarázta, hogy a hitelezett utalvánnyal utazó anya és gyermeke felszállítását megelőzően a pénztárgép lefagyott és a hiba elhárításáig jobbnak látta az általa hiperaktívnak vélt gyermeket leültetni, ezért a hitelezett utalvány elvétele mellett menetjegy kiadása nélkül engedte ezen két személyt felszállni az autóbuszra. Miután a lefagyott menetjegy-automata működése helyreállt, igyekezett a még várakozó utasok felszállításával, és megfeledkezett a hitelezett menetjegyek kiadásáról. A felperes az utalvány kitöltése tárgyában nem vitatta, hogy a pénztári szelvényen nem jelölte be az arra szolgáló két négyzetbe, hogy kísérővel, vagy kísérő nélkül utazik-e a kedvezményezett gyermek, azonban a szelvényen a hitelezett menetjegy árát kitöltötte mind a kedvezményezett, mind a kísérő vonatkozásában, és a kiadott menetjegyek sorszámát is feljegyezte arra. 

Az alperes ezzel szemben hivatkozott az alágazati kollektív szerződés azon rendelkezésére, mely szerint rendkívüli felmondásra adhat okot, ha a munkavállaló munkájára vonatkozó szabályok, előírások és utasítások be nem tartásával a szabálysértési értéket meg nem haladó értékre elkövetett cselekménnyel (menetjeggyel történő visszaélés, gépjármű jogtalan igénybevétele) a munkáltatónak anyagi kárt okoz.

A Munka törvénykönyve és magyarázata (Szegedi Rendezvényszervező Kft. Dr. Cséffán József szerint a munkáltatói rendkívüli felmondást megalapozó kötelezettségszegésnek tekinthető különösen, ha a munkavállaló a munkáltató sérelmére bűncselekményt követ el, a munkáltató bizalmával visszaél, a munkáltató gazdasági érdekeit veszélyezteti, a konkurens munkáltatóval összejátszik, igazolatlanul mulaszt, a munkáltató vagyonát eltulajdonítja, sikkaszt, vagy a munkáltató vagyonával egyébként visszaél, munkaidőbe szeszes italt fogyaszt, vagy egyébként ittas állapotban van, a munkafegyelmet durván megsérti, verekszik, másokat szidalmaz, a munkáltatót nyilvánosan lejáratja. 

A Legfelsőbb Bíróság több eseti döntésében kimondta, - ezzel a bírói gyakorlatot megszilárdítva, - hogy a rendkívüli felmondás körére vonatkozó rendelkezésektől törvényesen eltérni nem lehet, a kollektív szerződés csak konkretizálhatja azokat az eseteket, amelyek a törvénynek megfelelnek, azonban a jogszabályt nem szűkítheti és nem bővítheti. A fent hivatkozottak értelmében a kollektív szerződésben foglalt rendelkezés esetén is fenn kell állnia az Mt. 96. § (1) bekezdés a) pontjában meghatározott lényeges és szándékos, vagy súlyos gondatlan jelentős mértékű kötelezettségszegésnek.

Az, hogy a felperes kötelezettsége szándékos lett volna és hogy valamilyen célzattal mulasztotta volna el a felszállított két utas részére a menetjegy kiállítását, a peres eljárás folyamán nem került bizonyításra. Az, hogy a fel nem használt kedvezményes utalvánnyal a felperes anyagi haszonhoz juthat,  csak feltételezés, a felperes egyenes szándéka, de még eshetőleges szándéka sem bizonyított ezen tárgykörben. A bíróság nem találta e körben alkalmasnak a felperes szándékának valószínűsítésére az alperes ellenkérelmében hivatkozott utasbejelentést sem tekintettel arra, hogy az az alperes által hivatalosan kivizsgálásra nem került és fennállhat azon lehetőség is, hogy az utas bejelentése csak félreértésen alapult. A bíróság álláspontja szerint a súlyos gondatlanság sem állapítható meg a felperes terhére az eset összes körülményeire figyelemmel. A bíróság a felperes által elkövetett kötelezettségszegést, - tekintettel arra, hogy ilyen jellegű mulasztást a felperes 21 éves pályafutása alatt nem követett még el,- olyan jelentős mértékűnek sem találta, ami indokolná a rendkívüli felmondás jogának gyakorlását. 

Mindezekre tekintettel a bíróság megállapította az alperesi rendkívüli felmondás jogellenességét és az alperest a felperes kereseti kérelmének megfelelően marasztalta az Mt. 100. § (4) bekezdése alapján a felperes 10 havi átlagkeresetének megfelelő átalánykártérítés megfizetésére. A bíróság arra tekintettel, hogy a felperes 21 évig állt az alperes alkalmazásában, és rendkívüli felmondással az alperes mind kollégája előtt, mind a lakhelyét képező kis település lakói előtt rossz színben tüntette fel, indokoltnak találta az átalánykártérítés mértékének meghatározását a felperes átlagkeresetének tízszeresében. Tekintettel arra, hogy a rendkívüli felmondás folytán a felperes végkielégítése és felmentési időre járó átlagkeresete sem került kifizetésre, a bíróság az Mt. 100. § (7) bekezdése alapján ezen összegek megfizetésére is kötelezte az alperest, melyek összegszerűségét az alperes nem vitatta.

A bíróság a pervesztes alperest a pernyertes felperes perköltségeinek megfizetésére is kötelezte a Pp. 78. §-a alapján, melynek mértékének megállapításakor a bíróság a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. § (2) bekezdésének a) pontját tekintette irányadónak.

A Pp. 78. §-a, valamint a 6/1986. (VI. 26.) IM számú rendelet 13. § (2) bekezdése alapján a per tárgyi illetékfeljegyzési jogos volta folytán le nem rótt eljárási illeték megfizetésére az alperes köteles. 

Az ítélet elleni fellebbezésről szóló tájékoztatás a Pp. 220. § (3) bekezdésén, a Pp. 234. § (1) és (2) bekezdésén, valamint a Pp. 256/A. §-ban foglaltakon alapul.

Kecskemét, 2011. április 7. napján

Kispálné dr. Józsa Adrienn s.k. bíró, a tanács elnöke		Dacziné Prikkel Márta s.k. Kuczka Antalné s.k.  ülnökök, a tanács tagjai