Pfv.III.20.913/2007/7.szám

A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a jogtanácsos által képviselt felperesnek a felülvizsgálati eljárásban a dr.Csernok Gyula pártfogó ügyvéd által képviselt alperes ellen lakás kiürítése iránt a Dunaújvárosi Városi Bíróságnál 6.P.20.615/2006. szám alatt megindított és másodfokon a Fejér Megyei Bíróság Pf.23.270/2006/3. számú ítéletével befejezett perében a jogerős ítélet ellen az alperes részéről Pfv.4. sorszám alatt benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán - tárgyaláson kívül - meghozta a következő 

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság a jogerős ítéletet hatályában fenntartja. 

A felperest a felülvizsgálati eljárásban képviselő pártfogó ügyvéd díját 5.000 (Ötezer) forintban állapítja meg, amelyet a felülvizsgálati illetékkel együtt az állam visel. 

I n d o k o l á s

A jogerős ítélet által megállapított tényállás lényege szerint a felperes kft. jogelődje az 1987. szeptember 29-én kelt határozattal 1988. július 20-áig terjedő időre kiutalta az alperes részére a P., Raktár u. 2. I. emelet 4. szám alatti két szobás, komfortos szolgálati lakást. A bérleti szerződést 1987. december 4-én kötötték meg, a kiutalás szerinti tartalommal. A bérleti szerződés 1988. július 20-án megszűnt, a felek pedig 1988. augusztus 8-án megállapodtak a tervezett újabb lakáskiutalás előkészítésével kapcsolatos főbb kérdésekben. A lakás újabb kiutalására, illetőleg a bérleti szerződés megkötésére azonban nem került sor, de a felperes nem szorgalmazta az alperes kiköltözését, sőt 1988. szeptember 12-én engedélyezte a házastársának családtagként való beköltözését a szolgálati lakásba. A lakás használatáért fizetett ellenértéket ezt követően is elfogadta. 
Az alperes vízdíjfizetési kötelezettségének elmulasztásával kapcsolatban a felek között vita keletkezett, majd a felperes módosított keresetében kérte az alperes kötelezését a lakás kiürítésére és 22.381 forint vízdíj hátralék megfizetésére. 

Az alperes a vízdíjtartozását nem vitatta, és vállalta annak a megtérítését, de a lakás kiürítése iránti kereset elutasítását kérte. Álláspontja szerint a lakás kiürítése esetén cserelakásra tarthat igényt. 

A bíróság jogerős ítéletével kötelezte az alperest a lakás elhelyezési igény nélküli kiürítésére 60 napon belül, valamint 22.381 forint vízdíjhátralék megfizetésére 15 nap alatt. 
A határozat indokolása szerint az alperes bérleti szerződése 1988. július 20-án megszűnt, azóta jogcím nélkül lakik a lakásban, mert újabb kiutaló határozat nem született és bérleti szerződés nem jött létre. Az újabb lakáskiutalás előkészítése tárgyában 1988. augusztus 8-án született megállapodás - amelyet kiutaló határozat nem követett - olyan ajánlat volt, amely kötötte a felperest 2006. júniusáig. Az ekkor zárult tárgyalások során éppen az alperes volt az, aki a felperesnek az újabb bérleti szerződés megkötésére vonatkozó ajánlatát nem fogadta el, így az ő magatartása miatt maradt el a szerződés megkötése. 

A jogerős ítélet ellen az alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, amelyben a határozatnak a lakás kiürítésére vonatkozó részének megváltoztatását kérte. Álláspontja szerint az 1988. augusztus 8-án létrejött megállapodás alapján újra bérlővé vált, és nem kötelezhető a lakás kiürítésére. Az ekkor kelt megállapodás nem volt ajánlat, de ha annak minősülne, akkor azt a 2006. június 21-én tartott megbeszélésről készült jegyzőkönyv szerint elfogadta. Ha pedig a Ptk. 208. §-ának (1) bekezdése szerinti előszerződés lenne, akkor a (3) bekezdés alapján kéri a szerződés létrehozását. 

A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában való fenntartását kérte. 

A Pp. 270. §-ának (2) bekezdése alapján a Legfelsőbb Bíróság azt vizsgálta, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okokból jogszabálysértő-e. 

A felülvizsgálati kérelem nem alapos. 

A lakásbérleti szerződés megkötésekor hatályos, a lakások elosztásáról és a lakásbérletről szóló 1/1971. (II.8.) Korm.rendelet (R.), valamint a végrehajtására kiadott 1/1971. (II.8.) ÉVM rendelet (Vhr.) részletesen szabályozta a munkakörrel kapcsolatos, továbbá a fegyveres testületi szolgálati lakás bérlőjének kijelölésével kapcsolatos eljárás rendjét (R. 37-38. §, Vhr. 44-46. §). A kijelölő határozat alapján, és csak az annak megfelelő tartalommal lehetett bérleti szerződést kötni, a szerződés írásba foglalása pedig alaki kellék volt [R. 45. § (2) bek.]. A felperes jogelődje által az alperessel 1987. december 4-én megkötött bérleti szerződés ennek megfelelő volt, és az abban megjelölt határozott idő elteltével 1988. július 20-án megszűnt [R. 70. § (2) bek.]. 
Az alperes ezt követő lakáshasználata csak akkor adhat alapot a lakás kiürítése iránti kereset elutasítására, ha a lakáshasználatának van jogcíme. 
A perben nem volt vitás, hogy az újabb bérleti szerződés létrejöttét kötelezően megelőző, a jogszabály szerinti igazgatási eljárás nem zárult jogerős kiutaló határozattal. A folyamat elindult, a felek az újabb lakáskiutalás előkészítése érdekében 1988. augusztus 8-án tárgyaltak, és a főbb kérdésekben megállapodtak ugyan, de ezt kiutaló határozat, majd bérleti szerződés nem követte. A másodfokú bíróságnak e megállapodásban foglaltak ajánlatként [Ptk. 211. § (1) bek.] történt minősítése helytálló, ami hosszabb ideig fennmaradt. Ugyanakkor a felperes az ajánlati kötöttségétől nem 2006-ban és nem azzal szabadult, hogy az alperes a szerződéskötésre vonatkozó ajánlatát nem fogadta el. A felperes ajánlati kötöttségtől való szabadulása akkor következett be, amikor annak teljesítése jogi okból lehetetlenné vált [Ptk. 312. § (1) bek.] s az ennek folytán megszűnt. A korábban fennállt jogviszony, illetőleg az ajánlat tartalmából következik, hogy az adott lakásra, a megjelölt tartalommal és módon csak a korábban hatályos R. alapján jöhetett volna létre olyan bérleti szerződés, amelyre az ajánlat vonatkozott. Erre azonban a R-t felváltó jogszabály hatálybalépésével már nem kerülhet sor, annak alapján ilyen szerződés már nem köthető. Ebből pedig az következik, hogy arra ajánlat sem tehető, a korábban megtett ajánlat pedig elveszítette jogi alapját, következésképpen megszűnt. A határozott idejű bérleti szerződés lejártát követően teljesített díjak pedig a tényleges használatnak a bérleti díjjal azonos összegű ellenértékei. 
Az 1988. augusztus 8-ai megállapodás esetleges előszerződéskénti minősítése, illetőleg annak alapján a szerződés létrehozása a pernek nem volt, így - a felülvizsgálat rendkívüli perorvoslati jellegéből következően - a felülvizsgálati eljárásnak nem lehet a tárgya. 

A kifejtettekre figyelemmel a Legfelsőbb Bíróság a jogerős ítéletet a Pp. 274. §-ának (1) bekezdése szerint - tárgyaláson kívül hozott határozatával - a Pp. 275. §-ának (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. 

A felperesnek költségigénye nem volt, az alperes által le nem rótt felülvizsgálati illetéket pedig a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. §-ának (1) bekezdésére figyelemmel a 14. §-a alapján az állam viseli. 
Az alperest a felülvizsgálati eljárásban képviselő pártfogó ügyvéd díját a Legfelsőbb Bíróság a módosított 7/2002. (III.30.) IM rendelet 5. §-ának (2) bekezdése szerint megállapította, a díjat a (3) bekezdése alapján az állam viseli és kiutalása érdekében a határozatát megküldi a Legfelsőbb Bíróság Gazdasági Hivatalának. 

Budapest, 2007. október 17. 

Dr. Havasi Péter s.k. a tanács elnöke, Dr. Besenyeiné dr. Varga Katalin s.k. előadó bíró, Dr. Udvary Katalin s.k. bíró