Fővárosi Törvényszék
10.K.30.156/2012/4.	

Az NGM Jogi és Kodifikációs Főosztály dr. név főosztályvezető (hivatkozási szám: NGM/530/60/2011.) által képviselt felperes neve (cím.) felperesnek, a BFKH Jogi Perképviseleti Főosztály Szakigazgatási Perképviseleti Osztály dr. név jogtanácsos (hivatkozási szám: Perf-BP-360/4/2011.) által képviselt Budapest Fővárosi Kormányhivatalának Földhivatala (cím.) alperes ellen 2012. február 24. napján - tárgyaláson kívül - meghozta a következő

í t é l e t e t

A bíróság az alperes 31782/2/2011. számú határozatát a Budapesti 2. számú Körzeti Földhivatal 227503/1/2011. számú elsőfokú határozatára is kiterjedően hatályon kívül helyezi, és az elsőfokú közigazgatási szervet új eljárásra kötelezi.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I n d o k o l á s :

név kérelmező (cím.) a körzeti földhivatalhoz 2011. július 26. napján kelt beadványában kérte, hogy a földhivatal a Budapest XII. kerület belterület cím alatt felvett ingatlan tulajdoni lapjáról törölje a Nemzeti Fejlesztési és Gazdasági Minisztérium javára 2.700.000.- forint, és járulékai erejéig bejegyzett jelzálogjogot. A kérelemhez csatolta a felperes neve (a továbbiakban: NGM) - mint a Nemzeti Fejlesztési és Gazdasági Minisztérium jogutódja - Költségvetési és Gazdálkodási Főosztálya által NGM/530/14/2011. szám alatt kiállított törlési engedélyt. A Budapesti 2. számú Körzeti Földhivatal a 227503/1/2011. számú határozatával a jelzálogjog törlése iránti kérelmet elutasította, mivel a jogtanácsos által ellenjegyzett törlési engedély nem tartalmazta a jogtanácsos nedves bélyegző lenyomatát, és az ellenjegyzés dátumát. 

Az elsőfokú földhivatali határozat ellen a felperes élt fellebbezéssel, melyben kifejtésre került, hogy az NGM nem kezdeményezett jelzálogtörlés iránti eljárást, azt az érintett ingatlan tulajdonosa kezdeményezte, aki a kérelméhez benyújtotta az NGM által szabályszerűen kiállított iratot, a törlési engedélyt, mely önmagában jogi ellenjegyzés nélkül, a jogszabályoknak megfelelő közokirat volt. Az elsőfokú hatóság további, az ügy érdemére is kiható lényeges tévedése az okirat helytelen minősítése. A törlési engedélyben az NGM, mint a Nemzeti Fejlesztési és Gazdasági Minisztérium hatáskörrel rendelkező szervezeti egysége hozzájárulását adta ahhoz, hogy a szóban forgó ingatlanon a jogelődje javára bejegyzett jelzálogjog törlésre kerüljön, miután név a munkáltatói hitelt - melynek biztosítására a jelzálogjogot bejegyeztették - visszafizette. A közokirat bizonyítja a benne megjelölt adatok valódiságát, és a benne foglalt nyilatkozat megtételét, melyet a közigazgatási szerv ügykörén belül állított ki. Az elsőfokú hatóság tévedett, amikor a benyújtott törlési engedélyt a magánokirat kellékei szerint bírálta el.

A fellebbezés folytán eljárt alperes másodfokú földhivatali jogkörében a 31782/2/2011. számú, 2011. október 11. napján kelt határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. A döntése indokolásában kifejtette, hogy a jelzálogjog törlése iránti kérelem alapjául a NGM Költségvetési és Gazdálkodási Főosztálya által az NGM/530/14/2011. szám alatt kiállított törlési engedélyt csatolták, amelyet az elsőfokú hatóság helyesen bírált el magánokiratként. Az ingatlannyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (Inytv.) 8. §-a szerint az ingatlannyilvántartásban jog bejegyzésére, jogilag jelentős tény feljegyzésére, vagy adatok átvezetésére - ha törvény másképp nem rendelkezik - csak az e törvényben meghatározott okirat, vagy jogerős hatósági, illetve bírósági határozat alapján kerülhet sor. Az Inytv. 29. § értelmében a jogok bejegyzésének, és a tények feljegyzésének - ha törvény másképp nem rendelkezik - olyan közokirat, teljes bizonyító erejű magánokirat, vagy ezeknek a közjegyző által hitelesített másolata (a továbbiakban okirat) alapján van helye, amely a bejegyzés tárgyát képező jog, vagy tény keletkezését, módosulását, illetve megszűnését igazolja, továbbá tartalmazza a bejegyzést, feljegyzést megengedő nyilatkozatot, az ingatlannyilvántartásban bejegyzett, vagy közbenső szerzőként bejegyezhető jogosult részéről (bejegyzési engedély). A bejegyzési engedélyt a jogosult külön a bejegyzés alapjául szolgáló okirattal, azonos alakisággal rendelkező okiratban is megadhatja. Az Inytv. 32. § (3) bekezdése szerint a tulajdonjog, haszonélvezeti jog, a használat joga, telki szolgalmi jog, vételi jog, jelzálogjog (önálló zálogjog) keletkezésére, módosulására, illetve megszűnésére vonatkozó bejegyzésnek közokirat ügyvéd által ellenjegyzett magánokirat alapján van helye. Ellenjegyzésként a jogtanácsos ellenjegyzését is el kell fogadni, ha a szerződő felek valamelyike jogtanácsos által képviselt szervezet. Nem alkalmas bejegyzésre olyan okirat, amelyen a készítő, és ellenjegyző ügyvéd, illetőleg a közokiratba foglaló közjegyző szerződő félként van feltüntetve. Az Inytv. 32. § (4) bekezdése szerint az ellenjegyzéssel ellátott magánokirat bejegyzés alapjául akkor fogadható el, ha az tartalmazza az ellenjegyző személyének nevét, aláírását, irodájának székhelyét, az ellenjegyzés időpontját, és az „ellenjegyzem" megjelölést. Az ügyvéd által teljesített ellenjegyzés érvényességének további feltétele a szárazbélyegző lenyomata. Mindezeken túl a másodfokú határozatban kifejtésre került, hogy a törlési engedélyt Kovács Péter tervező-elemző kontroller írta alá, azonban nem igazolták azt, hogy ő is jogosult a NGM Költségvetési és Gazdálkodási Főosztálya nevében eljárni, és aláírni a meghatalmazást. 

A felperes a keresetében a másodfokú határozat bírósági felülvizsgálatát, az elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését, és a közigazgatási szerv új eljárásra utasítását kérte. A keresetlevelében egyrészről megismételte az elsőfokú határozat elleni fellebbezésében előadottakat, az ügy érdemére kiható lényeges jogszabálysértésként jelölte meg az okirat helytelen minősítését, hivatkozván a Pp. 195. § (1) bekezdésére, amely szerint az olyan papíralapú okirat, amelyet közigazgatási szerv ügykörén belül, a megszabott alakban állított ki, mint közokirat teljesen bizonyítja az okirattal tanúsított adatok, és tények valóságát, úgyszintén az okiratba foglalt nyilatkozat megtételét, valamint annak idejét, és módját. Így a törlési engedély eredeti formájában, a jogi ellenjegyzés nélkül is valamennyi Inytv. 32. § (1) bekezdésében foglalt kelléket tartalmazta. Ezen túlmenően a másodfokú hatóság kifejezetten vizsgálat nélkül vitatta a közokiratba foglalt törlési engedély kiállítójának aláírási jogosultságát. Ezzel a másodfokú szerv megsértette a mögöttes Ket. szabályait, és elkövette az elsőfokú szerve által már korábban vétett eljárási hibákat. 

Az alperes a felperes keresetének az elutasítását, továbbá a felperes perköltségben való marasztalását kérte. Fenntartotta a másodfokú határozatában foglaltakat, hangsúlyozta, hogy az Inytv. 32. § (3) bekezdése értelmében a jelzálogjog törlése alapjául közokirat, vagy ügyvéd, vagy jogtanácsos által ellenjegyzett okirat szolgálhat. Az ellenjegyzés kötelező elemeit az Inytv. 32. § (4) bekezdése pontosan meghatározza. E szerint az ellenjegyzésnek tartalmaznia kell az ellenjegyző személyét, nevét, aláírását, irodájának a székhelyét, az ellenjegyzés időpontját, és az „ellenjegyzem" megjelölést. Az ügyvéd által teljesített ellenjegyzés érvényességének pedig további feltétele a szárazbélyegző lenyomata. Az ellenjegyzés elemeit tehát a jogszabály a szárazbélyegző lenyomat kivételével egyformán határozza meg az ügyvédi, és jogtanácsosi ellenjegyzésre vonatkozóan, az ügyvédi szárazbélyegző lenyomat kivételével nem tesz különbséget az ügyvédi, illetve jogtanácsosi ellenjegyzés kötelező elemei között. Jelen esetben azonban a jelzálogjog törlési engedélyben szereplő jogtanácsosi ellenjegyzés nem tartalmazta a jogszabály által meghatározott kötelező elemek közül az „ellenjegyzem" kifejezést, az ellenjegyzés időpontját, és az ellenjegyző irodájának a székhelyét. E miatt a jogtanácsosi ellenjegyzés nem szabályos, a szabálytalan ellenjegyzést tartalmazó okirat pedig a bejegyzett jelzálogjog törlése alapjául nem szolgálhat. A Pp. 195. § (1) bekezdésében foglalt közokirat definíció kapcsán megjegyezte, hogy a tárgyi törlési engedély nem ilyen okirat, az azt kiállító NGM nem az ügykörén belül állította ki, ügykörébe ugyanis nem tartozik kölcsönök nyújtása a munkavállalóknak, ezt az NGM polgári jogi jogviszony alapján teszi, nem pedig közigazgatási jogviszony alapján a hatáskörébe tartozó ügyek intézése során. A tárgyi törlési engedélyben tehát az azt kiállító NGM nem mint hatóság szerepel, hanem, mint a kölcsönügylet egyik polgári jogi alanya, a hitel nyújtója, és a jelzálogjog jogosultja. Az NGM a törlési engedélyt, mint a jelzálogjog alapjául szolgáló jogügylet egyik polgári jogi alanya állította ki, így a tárgyi törlési engedély nem a hatósági ügyintézés során közigazgatási hatósági jogkörben került kiállításra, így nem közokirat. Erre tekintettel az Inytv. 32. § (3) bekezdésére figyelemmel, mely szerint közokirat hiányában a jelzálogjog törlésére ügyvéd, vagy jogtanácsos által ellenjegyzett magánokirat alapján kerülhet sor, a törlési engedélyre, mint magánokiratra az ingatlannyilvántartási eljárásban való felhasználhatóság érdekében ügyvéd, vagy jogtanácsosi ellenjegyzés szükséges. 

A felperes keresete az alábbiak szerint alapos.

A bíróság az alperesi határozatot a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 324. § (2) bekezdés a) pontja, és 339/A. §-a értelmében a kereset, és az ellenkérelem keretei között vizsgálta felül. A tényállást a peres felek nyilatkozati, valamint a közigazgatási iratok tartalma alapján állapította meg.

Rámutat a bíróság arra, hogy az Inytv. 32. § (3) bekezdése alapján, mint ahogy arra egyébként maga az alperes is hivatkozott a bejegyzett jelzálogjog törlésének közokirat, továbbá ügyvéd által ellenjegyzett magánokirat alapján van helye. Az ellenjegyzéssel ellátott magánokirat Inytv. 32. § (4) bekezdése szerinti formai szabálytalanságát, illetve az idézett joghely szerinti kötelező kellékeinek a hiányát az alperes részletesen taglalta, továbbá az Inytv. 32. § (1) bekezdés a) pontja szerinti a valamennyi okirat, így a közokirat is magánokirat kötelező tartalmi elemeként szabályozott hiányosságra is utalt. Nevezetesen, hogy a törlési engedély nem tartalmazta Czirják Péter személyi azonosítójának megjelölését, mely hiányosságot a körzeti földhivatal nem tárt fel. Mindezekkel azonban a bíróság nem ért egyet az alábbiak miatt:

Kiemeli a bíróság, hogy az Inytv. 32. § (1) bekezdésében megfogalmazottak az ingatlannyilvántartási bejegyzés alapjául szolgáló valamennyi okirat tartalmára nézve, így a közokiratokéra is kötelező erejű előírások, azonban nem volt figyelmen kívül hagyható, hogy az ügyben a kérelmet Czirják Péter az érintett ingatlan tulajdonosa nyújtotta be 2011. július 26. napján a megfelelő formanyomtatványon, amely kérelem tartalmazta a kérelmező személyi azonosítóját. A kérelem melléklete volt a NGM Költségvetési és Gazdálkodási Főosztálya által kiállított törlési engedély. Az Inytv. 34. § (3) bekezdése kifejezetten rendelkezik arra vonatkozóan, hogy a közokirat alakiságát a Pp. határozza meg.

A Pp. 195. § (1) bekezdése szerint az olyan papíralapú okirat, amelyet közigazgatási szerv ügykörén belül, a megszabott alakban állított ki, mint közokirat teljesen bizonyítja az okirattal tanúsított adatok, és tények valóságát, úgyszintén az okiratba foglalt nyilatkozat megtételét, valamint annak idejét, és módját.

A törlési engedély vonatkozásában az alperes tévesen úgy ítélte meg, mivel az okiraton jogtanácsos általi ellenjegyzés szerepelt, ezért az magánokirat. 

A felperes alappal hivatkozott arra, hogy a tárgyi okirat a Pp. 195. § (1) bekezdése szerinti közokiratnak megfelel, így jogi ellenjegyzés nélkül is alkalmas joghatás kiváltására, illetve az Inytv. 32. § (1) bekezdésében foglalt kellékeket a nélkül tartalmazza.

Az alperes tévesen értelmezte a Pp. 195. § (1) bekezdéséből fakadó ügykörén belüli megfogalmazást, úgy ítélte meg, hogy azt nem hatósági ügyintézés során, nem közigazgatási hatósági jogkörben, nem polgári jogi jogalanyként állította ki a felperes, és ezért nem a közokiratra, hanem a magánokiratra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Nem vitás, hogy az 1/2011. (V. 9.) KK vélemény 1. pontjában megállapítást nyert, hogy a közigazgatási szervnek, nem közigazgatási ügyben tett intézkedései az erre a jogviszonyra vonatkozó szabályok szerint bírálhatók el bírósági úton. Ezzel kapcsolatban a KK vélemény indokolásában kimunkálást nyert, hogy a közigazgatási szerv olyan cselekménye, magatartása, amellyel polgári jogi jogviszonyba lép (például elad, vesz, bérbe ad, megőrzésre átvesz) nem tekinthetők hatósági jogkörben tett igazgatási jellegű intézkedéseknek, és ez az intézkedés nem a közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálatára vonatkozó szabályok szerint bírálható el bírósági úton. Mindez azonban nem vetíthető át a Pp. 195. § (1) bekezdése szerint ügykörén belüli megfogalmazás értelmezésére. A NGM Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 4/2010. (X. 5.) NGM utasítás (Magyar Közlöny melléklete, hivatalos értesítő 2010. október 5-e) 3.1.1.2 pontja alapján a Költségvetési és Gazdálkodási Főosztály, (c) pont) funkcionális feladatai körében, (27. pont) ellátja a minisztériumi foglalkoztatottak járandóságaihoz kapcsolódóan a központosított illetmény, számfejtési, eljárási rendből eredő intézményi feladatokat, valamint teljesíti a kapcsolódó adatszolgáltatásokat. (25. pont) koordinálja a minisztérium kiadási előirányzatokkal (személyi juttatások, járulékok, dologi kiadások, és egyéb) kapcsolatos gazdálkodását a Személyügyi Főosztály, illetve a szakmai felhasználok közreműködésével.

A fentieknek megfelelően a bíróság egyetértett a felperessel abban, hogy a NGM Költségvetési és Gazdálkodási Főosztálya által kiállított okirat olyan közokiratnak minősül, amelyet az ügykörén belül, a hatáskörrel rendelkező szervezeti egység állított ki, és ezen okirat alapján a közokirat minősítésű törlési engedély vonatkozásában a kötelező magánokirati alakiságokat az eljárt hatóságok téves jogértelmezéssel követelték meg.

Mindezek alapján a bíróság az alperes határozatát a Pp. 339. § (1) bekezdése alapján az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú szervet új eljárásra kötelezte.

A megismételt eljárásban az ítéletben kifejtett jogértelmezés alapján a kérelmet teljesíteni kell.

A felperes perköltséget nem igényelt, ezért a rendelkezést e körben a bíróság a Pp. 78. § (2) bekezdés figyelembevételével mellőzte.

Az ítélet elleni fellebbezés lehetőségét a Pp. 340. § (1) bekezdés zárja ki.

Budapest, 2012. év február hó 24. napján

							  dr. Drلvecz Margit Gyِngyvér .k.
								           bيrَ

A kiadmلny hiteléül: