Fővárosi Törvényszék
10.K.33.905/2009/46.		

A Fővárosi Törvényszék a dr. Tollmann Judit ügyvéd (cím) által képviselt név (cím.) , a dr. Posztos Mónika Amarilla kormánytisztviselő (hivatkozási szám: 100BP-54/9/2011.) által képviselt Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala (cím.) ellen építési ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében, amely perbe az alperes pernyertességének előmozdítása végett a dr. Hegyesi Miklós ügyvéd (cím.) által képviselt név (cím) I.r. és név (cím.) II.r. alperesi beavatkozók beavatkoztak, meghozta a következő

í t é l e t e t

A bíróság az alperes P-2225/1/2009. számú határozatát kisebb részben, kizárólag a közterületre épített kerítés, és kapu elbontására történő kötelezés tekintetében - a Budapest XII. kerület Hegyvidék Önkormányzat Polgármesteri Hivatala Építésigazgatási Iroda IX-91/2/2008. számú elsőfokú határozata vonatkozó részére is kiterjedően - hatályon kívül helyezi, és ebben a körben az elsőfokú építésügyi hatóságot új eljárásra kötelezi. 

Ezt meghaladóan a további építmények tekintetében a felperes keresetét elutasítja.

Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 20.000.- (húszezer) forint, az I. és II.r. alperesi beavatkozóknak 30.000.- (harmincezer) forint áfát is magába foglaló perköltséget.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I n d o k o l á s :

A Budapest XII. kerület Rácz Aladár utca 154. számú, ... hrsz-ú, kivett lakóház, udvar ingatlannyilvántartási megnevezésű, 871 nm területű ingatlan, osztatlan közös tulajdonú tulajdonostársai, ... (névváltozás után felperes neve) 2/4, továbbá az I. és II.r. alperesi beavatkozók ¼-¼ tulajdoni hányadban az ingatlanon lévő 2 lakásos lakóépület egyik ikerház egysége a felperes, másik ikerház egysége az alperesi beavatkozók tulajdonában áll. A Budapest XII. kerület Hegyvidék Önkormányzat Polgármesteri Hivatal jegyzője, mint elsőfokú építésügyi hatóság a IX-248/15/2005. számú, 2005. november 29. napján kelt határozatával adott használatbavételi engedélyt a felperesi ikerház egységben lévő lakás belső átalakítására, homlokzati nyílászáró cseréjére, tetőszerkezet cseréjére, és a tetőtérben 15,0 nm hasznos alapterületű beépítés, valamint 23,6 nm tetőterasz kialakítására a ... (...) építészmérnök által készített, és engedélyezett IX-248/12/2005. számú módosított építési engedélynek megfelelően. A használatbavételi engedélyezéskor, 2005. november 29. napján megtartott helyszíni szemlén az elsőfokú építésügyi hatóság megállapította, hogy az épület a jogerős, módosított építési engedélynek megfelelően valósult meg. 

Az I.r. alperesi beavatkozó az építésügyi hatósághoz 2007. augusztus 24. napján érkezett panaszbeadványa alapján, amelyben kifogásolta, hogy a felperes az ingatlanon több olyan átalakítást is végzett, amelyek jogszabályba ütköznek, az elsőfokú építésügyi hatóság 2007. szeptember 6. napján helyszíni szemlét tartott, melyen több lényeges megállapítást tett:
- a hátsókertre nyíló ajtó előtt a telekhatárig fából készült teraszépítmény van a terepszinttől 1,20 méterre,
- az oldalkertben fából készült tárolóépület került elhelyezésre,
- az előkertben lábakon álló, fedett gépkocsi tároló épül (5,60x5,00 méter),
- a közterület kapuval (mely újonnan épült) lezárásra került,
- a kapu felújítására került sor, a régi kapu, mely fémhálóból, és zártszelvényből állt lebontásra került, és helyette fa borítású kapu készült,
A helyszínen a jegyzőkönyvben rögzítést nyert, hogy geodéziai bemérés szükséges.

Az elsőfokú hatóság 2007. szeptember 12. napján újabb helyszíni szemlét tartott, ahol azt állapította meg, hogy az újonnan épített terasz feletti homlokzaton lévő ablakok elhelyezése építési engedély birtokában történt.

Az elsőfokú hatóság felkérésére Kérészy András építőmérnök, földmérő szakértő (GD-I Mérnöki Kamara 01-6926) felmérése szerint a faterasz kilépő 18 nm, a faház 11 nm, a lugas 29 nm, valamint 8+85 nm a közterület lekerítés.

Az elsőfokú hatóság a 2007. október 19. napján megtartott helyszíni szemléjén tájékoztatta az építtetőt arról, hogy a megvalósult kerti építésről készíttessen tervet. 2007. november 20. napján újabb helyszíni szemlére került sor, ahol az elsőfokú hatóság megállapította, hogy 
- az északi homlokzaton elhelyezett tetőablak a jogerőssé vált építési engedély szerint készült, azonban a mérete nagyobb. Ezen homlokzaton a francia erkély elé fából készült teraszt építettek, a közvetlenül a cím számú ingatlannal közös telekhatárra, a támfal mellé,
- az engedély nélkül épített terasz a cím számú ingatlan tulajdonosának nyilatkozata szerint jelentősen csökkenti az ingatlana értékét, továbbá szabad átjárás lehetőségét teremtette meg,
- a cím. számú ingatlan tulajdonosának nyilatkozata szerint a megépített teraszról szabadon közlekedik a tárgyi ingatlan tulajdonosának kutyája, ingatlanának a biztonsága sérül.

Az elsőfokú hatóság 2008. január 4. napján ismét helyszíni szemlét tartott, ahol megállapította, hogy a kerítés-kapu a közterületen új építmény. Előtte egy drótháló volt, amelynek állapota rossz volt, és korábban ideiglenes jelleggel épült a közterületre. 

Az elsőfokú hatóság a IX-91/2/2008. számú, 2008. január 28. napján kelt határozatával kötelezte a felperest, mint építtetőt, hogy a tárgyi ingatlanon építési engedély nélkül megépített, a fából készült teraszt, az oldalkertben szintén fából készült tárolóépületet, az előkertben lábakon álló gépkocsi tárolót (mely építmény a közterületre is kinyúlik), valamint a ... hrsz-ú közterületre épített kerítést, és kaput bontsa el, és az építési tevékenységeket megelőző állapotot állítsa helyre, továbbá a közterület lezárását szüntesse meg. A teljesítési határidőt az elsőfokú határozat jogerőre emelkedését, és végrehajthatóvá válását követő 30 napon belül jelölte meg azzal, hogy a munkák elkészültét felelős műszaki vezető nyilatkozatával együtt, a befejezést követő 3 napon belül a hatósághoz be kell jelenteni. Az elsőfokú határozat indokolásában megállapította, hogy az ingatlanon építési engedélyhez kötött, építési engedély nélkül végzett alábbi építési tevékenységek készültek:
- 18 nm terasz (kilépő) került kialakításra, mely a szomszédos ingatlan támfaláig tart, a magassága a terepszinthez képest 1,16-0,97 méter közötti,
- az oldalkertben 11 nm alapterületű faházat helyeztek el, melynek magassága a terepszinthez képest 2,8-2,06 méter,
- az előkertben lábakon álló, lugasnak nevezett, valójában gépkocsi beálló került kialakításra 5,70x5,08 méter mérettel, mely a közterületre is kinyúlik.
- a ... hrsz-ú közterületből az építtető 85 nm nagyságú területet kerített el betonlábazatú, fából készült kerítéssel, és kapuval. 
Az OTÉK 35. § (1) bekezdése szerint az előírt legkisebb elő, oldal, és hátsókert méretén belül épület, épületrész nem állhat.
A tárgyi ingatlan a BVKSZ alapján, valamint a Budapest XII. kerület Hegyvidék Önkormányzat 14/2005. (VIII. 10.) számú rendelete (KVSZ) szerint ... övezetben található. Az Étv. 2. § 13. pontja értelmében közterület, közhasználatra szolgáló minden olyan állami, vagy önkormányzati tulajdonban álló földterület, amelyet a rendeltetésének megfelelően bárki használhat, és az ingatlannyilvántartás ekként tart nyilván. 
Az elsőfokú hatóság határozatában rögzítette még, hogy az Étv. 51. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a munkálatok elvégzésére az építtetőt kötelezte.

Az elsőfokú ügy lezárulta után az elsőfokú hatóság 2008. január 31. napján ismét helyszíni szemlét tartott, ahol a közterületre épített kerítés-kapuról fotót készített, és rögzítette, hogy az építtető lezárta a ... hrsz-ú önkormányzati tulajdonú közterület egy részét. 

Az elsőfokú határozat ellen a felperes fellebbezéssel élt, melyben kifogásolta, hogy a határozatban szereplő építmények fennmaradására lehetőséget nem biztosítottak, noha azok kisebb átalakítással, részleges bontással szabályossá tehetők, illetve a kerítés vonatkozásában függetlenül attól, hogy közterületen áll a fennmaradás engedélyezhető lenne. Az épület és a telekhatár közötti területre egy fából készült, fa oszlopokon álló terasz létesült, mely nem kapcsolódik a lakóépülethez, attól szerkezetileg független. A faburkolatú padozat szintje az épület sarkán valóban meghaladja az 1,0 métert, de a szintkülönbség rövid szakaszon történő átépítéssel csökkenthető lenne. A jelenlegi faházat oly módon átépítené, hogy az a tárolás helyett csak gyerekjátékok célját szolgálja, így annak kialakítása megfelel a kerti építménynek. A gépkocsi beállónak nevezett létesítmény kerti pihenő céljára készült. Az építmény jelenleg nagyobb alapterületű, mint 20 nm, de kisebb átalakítással, részleges bontással szabályossá tehető lábon álló kerti tetővé. Téves a határozat azon állítása, miszerint betonlábazatú, fából készült kerítéssel kerítette el a közterületet, ugyanis a kerítés 30 éve ott áll, az elavult kapu lett lecserélve új szerkezetre. Kérte továbbá másik eljáró hatóság kijelölését. Nézete szerint a közterület tulajdonosa a XII. kerület Hegyvidék Önkormányzata, ezért az ügyben összeférhetetlenség áll fenn. 

A fellebbezés folytán eljárt alperesi jogelőd a P-2225/1/2009. számú határozatával a fellebbezésben foglaltaknak részben helyt adva az elsőfokú határozatot úgy változtatta meg, hogy kötelezte a felperest, mint építtetőt, hogy a használatában lévő területrészen szabálytalanul megépített: az oldalkertben fából készült teraszt, az oldalkertben fából készült tárolóépületet, az előkertben lábakon álló kerti tetőt (mely építmény a közterületre is kinyúlik), valamint a közterületre épített kerítést, és kaput a határozat jogerőre emelkedését, és végrehajthatóvá válását követő 90 napon belül bontsa el. Egyben felhívta az építtetőt, hogy a munkák elkészültét felelős műszaki vezető nyilatkozatával együtt a munkák befejezését követően 5 napon belül az elsőfokú építésügyi hatóságnak jelentse be. A másodfokú határozat indokolásában megállapította, hogy a KVSZ 41. § (1) bekezdése, és szabályozási tervlapja alapján a tárgyi ingatlan az ... jelű építési övezetbe tartozik, ahol a telek legkisebb területe 1000 nm, a legnagyobb megengedett beépítési százalék 15 %, legnagyobb megengedett szintterületi mutató 0,2 nm/nm, a legnagyobb megengedett terepszint alatti beépítettség 35 %, a legkisebb megengedett zöldfelület mértéke 75 %, és a megengedett legnagyobb építménymagasság 5,0 méter. Az építtető tulajdonában lévő saroktelken elhelyezkedő területrészen építési engedély nélkül megépített, faoszlopokon álló terasz az 1 méter magasságot meghaladja, az alatta lévő terület apácaráccsal elkerített, az érintett lakás, és a szomszéd ingatlan között oldalkertnek nevezett területen található. A terasz az Étv. 2. § (8) bekezdése alapján építménynek minősül. A BH2007.356 számú döntés alapján a falábakon álló kerti terasz, és építmény, mely az oldalkertben nem helyezhető el. Az oldalkertben szintén fából készített zárt tárolóépület a legkisebb oldalkerti méreten belül helyezkedik el, mely jelen állapotában nem nevezhető kerti építménynek (például hinta, csuzda, homokozó, szökőkút, pihenés, és játék céljára szolgáló műtárgy, kerti napkollektor, épített tűzrakóhely, lugas). Az előkertben lábakon álló kerti tető (mely gépkocsi tárolására is alkalmas, és a közterületre is kinyúlik) szintén szabálytalan, mert a meghatározott legkisebb előkerti méreten belül helyezkedik el. A KGD2007.221 számú döntés szerint elő, és oldalkertben engedély nélkül épített, lábakon álló gépkocsi beálló fennmaradása nem engedélyezhető. A Rácz Aladár utca (... hrsz-ú) alatti közterületre épített kerítés, és kapu építéséhez a tulajdonos önkormányzat nem járult hozzá. A BH2007.32 számú döntés szerint a bontás elrendelése jogszerű, ha az építtető nem tudja igazolni építési jogosultságát. Az OTÉK 35. § (1) bekezdése szerint az építési telken az építési helyet az építési övezet elő, oldal, és hátsókertre vonatkozó előírásai szerint kell meghatározni az építési határvonalakkal. Az előírt legkisebb elő, oldal, és hátsókert méretén belül - épület, épületrész a 0,6 méternél nagyobb kiállású eresz, alaptest, továbbá a (8) bekezdésben foglaltak kivételével - nem állhat. Amennyiben az épület, épületrész valamely építési határvonalra került elhelyezésre, akkor az a homlokzati falának végleges külső (vakolt vagy burkolt) felületi síkjával kell, hogy a határvonalon álljon. A fentiekre tekintettel a másodfokú szerv megállapította, hogy az elsőfokú hatóság a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázta, az építmények lebontását jogszerűen rendelte el, a munkálatok elvégzésére jogszerűen az építtetőt kötelezte. A fellebbezésben foglaltak kapcsán tájékoztatta az építtetőt, hogy az elrendelt bontási kötelezettség fennállása alatt fennmaradási engedély iránti kérelmet nyújthat be, amennyiben a fennmaradással kapcsolatban új tény merül fel, és erre hivatkozik. A közterületre épített kerítés ügyében azonban megvizsgálandó, hogy a közterület használati engedély kiadása esetén, és a megfelelő kérelem, és mellékletek csatolása mellett az ideiglenes fennmaradási engedély megadható-e az Étv. 48. § (2) bekezdésének figyelembe vétele alapján. 

A felperes a másodfokú határozat bírósági felülvizsgálata iránt keresetet nyújtott be, Kérte annak az elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését, új eljárás lefolytatására történő kötelezést, továbbá az alperes perköltségben való marasztalását. Kifejtette, hogy a határozatban a terasz, ténylegesen fa dobogó, a határozatban a tárolóépület, ténylegesen játékház, a határozatban a kerítés és kapu, ténylegesen kapu, és a határozatban a kerti tető, ténylegesen lugas. A fa dobogó (terasz) határozatban szereplő méretei nem jók, a talaj, és a levegő állapotát nem változtatja meg, a csapadékot átereszti, nem tömör, alul a növények, a fa nő. A játszóház (melléképítmény és nem tárolóépület) a gyermekek részére hasznos, sportos szabadidő eltöltést biztosít. A kapu (kerítés-kapu) már az ingatlan megvásárlásakor a jelenlegi helyén állt (kb. 30 éve). A rossz állapota miatt korszerűsítette, nevezett közterületi részt önkormányzati engedéllyel parkosította, melynek használatához az önkormányzat évente határozatban hozzájárul, melyért közterület használati díjat fizet. A lugas nem gépkocsi beálló. Az ingatlan vásárlásakor ismert geodéziai adatok alapján még nem esett közterületre. Az eljárás során történt új geodéziai felmérés állapította meg, hogy 0,47 nm területe közterületre esik.  Keresetlevelében a felperes vállalta, hogy ezt határidőn belül elbontja. A felperes kifogásolta, hogy az Étv. 48. § alapján az eljárt hatóságok miért a legvégső szankciót, a lebontást rendelték el. Álláspontja szerint, mivel az egyes építményekkel, építési munkákkal, és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet 9. § (1) bekezdés ab) pontja értelmében a kerti építmény (például hinta, csúzda, homokozó, szökőkút, pihenés és játék céljára szolgáló műtárgy, kerti napkollektor, épített tűzrakóhely, lugas) építési engedélyhez nem kötött, ezért az általa létesített építmények teljes bontása nem indokolt, kisebb átalakítással, részleges bontással szabályossá tehetők. Ezek a létesítmények nem esnek az OTÉK 35. § (1) bekezdés körébe, mert nem épület, épületrész, hanem az OTÉK fogalommeghatározásában szereplő kerti építmények, melléképítmények. A felperes hivatkozott arra, hogy az utóbb hatályba lépett 37/2007. (XII. 13.) ÖTM rendelet nem köti építési engedélyhez a kerti építményeket (hinta, csúzda, homokozó, szökőkút, pihenés és játék céljára szolgáló műtárgy, kerti napkollektor, épített tűzrakóhely, lugas, lábakon álló kerti tető, kerti pavilon), továbbá az 50 nm, vagy annál kisebb bruttó alapterületű, 2,5 méter, vagy annál kisebb építménymagasságú, emberi tartózkodásra nem alkalmas, vagy nem emberi tartózkodásra szolgáló építmény építését is bejelentéshez köti. Kifogásolta, hogy nem kapott tájékoztatást a támadott határozatokban arra vonatkozóan, hogyan tehetők szabályossá a bontani rendelt építményeket.

Az ügy érdemi első tárgyalásán a felperes bejelentette, hogy az általa lugasnak nevezett építményt, melyet a határozat gépkocsi beállóként definiált, a közterületre belógó részében visszabontotta. Kifejtette, hogy a bontást a vitatott létesítmények építmény jellege nem indokolhatja, velük szemben az OTÉK 35. § (1) bekezdés nem alkalmazható. A felperes hivatkozott arra is, hogy a határozatok megalapozatlanok, részrehajlók, a tényleges helyzetet tükröző nyilatkozatait, kiegészítéseit figyelmen kívül hagyták, és helytelen fogalomhasználat folytán tévesen bírálták el az ügyet. 

A felperes a közigazgatási per folyamatban léte alatt az elsőfokú hatóságnál benyújtotta a ... tervező által készített fennmaradási engedélyezési tervet a lugas, kerti dobogó, kerti mászóka, csúzda létesítése, és az utca oldali kerítés-kapu korszerűsítése fennmaradásának engedélyezése iránt. A 2010 novemberi dátumozású tervek az elsőfokú hatósághoz 2010. november 30. napján érkeztek meg. Az elsőfokú hatóság a IX-1445/4/2010. számú, 2010. december 20. napján kelt határozatával a fennmaradási engedélyezési eljárást a tárgyi ingatlanra vonatkozó telekalakítási eljárás befejezéséig, és az azt követő ingatlannyilvántartásban történő átvezetéséig felfüggesztette. A felperes a Budapesti I. számú Körzeti Földhivatal Földmérési és Földügyi Osztálya által 2010. szeptember 20. napján záradékolt ... számú változási vázrajz szerint a Budapesti I. számú Körzeti Földhivatalnál telekalakítási eljárást kezdeményezett a tárgyi ingatlan határrendezése tárgyában, melyet az elsőfokú telekalakítási hatóság a 800319/3/2010. számú határozatával, a vázrajznak megfelelően engedélyezett úgy, hogy a ... hrsz-ú kivett út, és ... hrsz-ú kivett közterületre eső területeivel a felperesi ... hrsz-ú ingatlan területe 1156 nm legyen. 

Az alperes a felperes keresetének az elutasítását, továbbá perköltséget kért. Változatlan tartalommal fenntartotta a másodfokú határozatában foglaltakat. Kifejtette, hogy a bontással érintett építmények az OTÉK 35. § (1) bekezdésében foglalt kogens jogszabályhelybe ütköznek, tehát az építési helyen kívül történő építés, továbbá a közterületre kinyúlás miatt került sor a bontás elrendelésére. 

Az alperesi beavatkozók az alpereshez kapcsolódtak, és a felperesi kereset elutasítását, továbbá a felperes perköltségben való marasztalását kérték a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet szabályai szerint. Álláspontjuk szerint irreleváns, hogy a felperes által létesített objektumok a határozatban nem azon a néven szerepelnek, melyeket ő maga az építményeknek adott, illetve, hogy a geodéziai felmérés nem a felperessel előzetesen egyeztetett időpontban történt, ugyanis a szabálytalanul, engedély nélkül létesített műtárgyak nem elnevezésük, hanem konkrét létezésük miatt szabálytalanok, mint ahogy az ügyfél távollétében végzett geodéziai felmérés objektivitását a távollét ténye nem érintheti. A műholdas vizsgálat és mérés pontossága ugyanis nem függ ettől. 

A felperes keresete az alábbiak szerint kisebb részben alapos, nagyobb részben megalapozatlan.

A bíróság az alperesi közigazgatási határozatot a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 324. § (2) bekezdés a) pontja, és a 339/A. §-a értelmében a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok, és a fennálló tények alapján a kereset, és az ellenkérelem keretei között vizsgálta felül. A tényállást a peres felek, az általuk csatolt okirati bizonyítékok, valamint a közigazgatási iratok tartalma alapján állapította meg.

A tárgyi építésrendészeti és kötelezési eljárás az ellenérdekű fél, az I.r. alperesi beavatkozó bejelentésével 2007. augusztus 24. napján kérelemre indult. Ennek megfelelően az eljárás megindításakor alkalmazandó jogszabályok alapján kellett megítélni a felperesi építési tevékenységet. Következésképpen az ügyben az építtetőre nézve enyhébb, kedvezőbb megítélésű 37/2007. (XII. 13.) ÖTM rendelet - amely 2008. január 1. napján lépett hatályba, és rendelkezéseit a hatályba lépése után indult elsőfokú eljárásban kell alkalmazni, továbbá a megismételt eljárásra sem került sor - nem volt alkalmazható. Ennek megfelelően az egyes építményekkel, építési munkákkal, és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet (R) irányadó rendelkezései voltak relevánsak. 

Az R 9. § (1) bekezdés ab) pontja értelmében építési engedély nélkül volt létesíthető kerti építmény (például hinta, csuzda, homokozó, szökőkút, pihenés és játék céljára szolgáló műtárgy, kerti napkollektor, épített tűzrakóhely, lugas). 

Az R 9. § (5) bekezdés kategorikus rendelkezése kimondta azt is, hogy az építési engedély nélkül végezhető építési, illetőleg bontási engedély nélkül végezhető bontási munkát is csak a településrendezési tervek, a helyi építési szabályzat, továbbá az általános érvényű kötelező építésügyi és más hatósági (védőterületi, biztonsági, közegészségügyi, tűzvédelmi, környezetvédelmi, műemlékvédelmi, természetvédelmi, az egészséges és biztonságos munkavégzésre történő) előírások megtartásával szabad végezni. E rendelkezések megsértése esetén a szabálytalanul végzett építési munkák jogkövetkezményeit kell alkalmazni.

E joghely alapján elsődlegesen annak volt jelentősége, hogy a kerti építmény gyűjtőkategória körébe illeszthető létesítmények az Étv. 2. § 8. pontban rögzített építményeknek minősültek, amelynél fogva a vonatkozó, általános érvényű, kötelező építési jogszabályokat, előírásokat alkalmazni kellett rájuk, és megsértésük esetén függetlenül az építési engedélyhez nem kötött jellegűktől a szabálytalanul végzett építési munkák szankcióját osztják. A hatósági előírásokat az építési engedély nélkül végezhető építési munkára is alkalmazni kell (KGD2008.208). 

Az OTÉK 1 számú melléklet fogalomértelmezésének 54. pontja a kerti építményt, mint gyűjtőkategóriát a melléképítmény fogalomkörébe illesztette azzal, hogy ezek a telek beépített területébe be nem számíthatóan elhelyezhetők (kerti építmény különösen hinta, csuzda, homokozó, szökőkút, pihenés és játék céljára szolgáló műtárgy, a terepszintnél 1 méternél nem magasabban emelkedő, lefedés nélküli terasz). A 67. pont szerinti melléképítmény az építési telek, illetve azon álló épületek rendeltetésszerű használatához, működtetéséhez szükséges építmény.
Az OTÉK a III. fejezetben, az építmények elhelyezése cím alatt szabályozza a 35. § (1) bekezdésében foglaltakat (az elő, oldal, és hátsókert kötelező előírásait). E szerint az építési telken az építési helyet az építési övezet elő, oldal, és hátsókertre vonatkozó előírásai szerint kell meghatározni az építési határvonalakkal. Az előírt legkisebb elő, oldal, és hátsókert méretén belül épület, épületrész, a 0,6 méternél nem nagyobb kiállású eresz, alaptest, továbbá a (8) bekezdésben foglaltak kivételével nem állhat. Amennyiben az épület, épületrész valamely építési határvonalra kerül elhelyezésre, akkor az a homlokzati falának végleges külső (vakolt vagy burkolt) felületi síkjával kell, hogy a határvonalon álljon. A joghely (2) bekezdése az előkert legkisebb mélységét 5,0 méterben, a (3) bekezdése az oldalkert legkisebb szélességét 3,0 méterben, a (4) bekezdése a hátsókert legkisebb mélységét 6,0 méterben jelöli. Amennyiben a helyi építési szabályzat ezektől eltérő adatokat tartalmaz, akkor az a leg specialis elv alapján elöljáróként alkalmazandó. 

A bíróság felhívására az alperes 2011. december 12. napján kelt előkészítő iratában a 14/2005. (II. 22.) ÖK rendelet (KVSZ) szerinti ... építési övezetbe tartozó ingatlan vonatkozásában nyilatkozott a tekintetben, hogy a KVSZ 33. § (1) bekezdése szerint az előkert mérete 0,0 méter. A közterületi telekhatároktól mért 5,0 méteres teleksávban kizárólag az eredeti terepszint alatti támfalgarázs, vagy garázst kiszolgáló (lefedés nélküli) lift, vagy hídépítmény helyezhető el. Az oldalkert legkisebb mérete 2,5 méter az OTÉK 35. § (3) bekezdés a) pontját figyelembe véve (legnagyobb építménymagasság fele). Hátsókert nincs, mivel saroktelken áll az ingatlan (OTÉK 1. számú melléklet 32. pont 1. számú ábra). Kifejtette még az alperes, hogy a KVSZ 28. § (2) bekezdése értelmében az ingatlan esetében építési hely a telek közterület felöli első fele, ha a telek lejtése 15 %-nál kisebb.

A KVSZ 28. §-a a beépítés általános szabályait tartalmazta, és az alperes által hivatkozott (2) bekezdés az L (lakóövezeti) jelű építési övezetekben az építési helyet kifejezetten a telek közterület felőli első felében jelölte meg, kivéve az 5. § (5) bekezdés szerinti eredeti állapot rekonstrukciója esetén, valamint, ha a (3) bekezdés előírásai ezt lehetővé teszi. A 28. § (3) bekezdés a) pontja a (2) bekezdés szerinti építési helytől átmenő, sarok, nyúlványos telek esetében eltérést tett lehetővé, azonban a melléképítmények elhelyezésére vonatkozóan a KVSZ speciális előírást tartalmazott. A 30. § (1) bekezdésében kifejtésre került, hogy a beépítésre szánt területeken az alábbi melléképítmények helyezhetők el
a) közmű becsatlakozási műtárgy,
b) hulladéktartály tároló,
c) a telek hátsó felében a 10 nm összesített vízszintes vetületet meg nem haladó kerti pavilon, lábakon álló kerti tető, 
d) kerti építmény a kerti pavilon, és a kerti tető kivételével,
e) napkollektor,
f) zászlórúd.
Ezen speciális előírások a telek hátsó felében 10 nm összesített vízszintes vetületet meg nem haladó mérethatárig kerti pavilont, lábakon álló kerti tetőt, illetve mérethatár nélkül kerti építményt (kerti pavilon, és a kerti tető kivételével) engedtek meg. Mivel a perbeli beépítések egyrészt a 10 nm összesített vízszintes vetületet meghaladják, másrészt az elő, és oldalkertben nyertek elhelyezést, ezért a KVSZ 30. §-át, sértő módon elhelyezett melléképítmények tekintetében a bontás elrendelése nem sértett jogszabályt. 

A közterületre épített kerítés-kapu tekintetében Kérészy András geodéziai felmérése 8+85 nm közterület lekerítést állapított meg.
A bontás elrendelésének a közterületre kinyúlás volt az alapja. A felperes hivatkozott a közterületi használati megállapodásaira. Az eljárás megindulásakor (2007. augusztus 24.) rendelkezett a XII.1779/2/2007. számú határozata alapján közterület használati hozzájárulással 70 nm-es közterület ideiglenes hasznosítására parkolás céljából.
Az OTÉK 44. § (3) bekezdés alapján a kerítésnek teljes egészében a saját telken kell állnia. Az idegen tulajdonra történő ráépítés folytán az építési jogosultság (a kerítés fennmaradásának engedélyezéséhez történő tulajdonosi hozzájárulás) bekérése nem lett volna mellőzhető arra is tekintettel, hogy az eljárás megindulásakor a felperes parkosítás céljára közterület használati hozzájárulással rendelkezett. Az építési jogosultság igazolásának a kérdését az építésügyi jogszabályok kötelezően rendezik az R 5. § (1) bekezdés, és a 35. § alapján.
Nem volt az iratok között az önkormányzat Tulajdonosi Bizottságának olyan határozata, amely a kerítés fennmaradásához nem járul hozzá, továbbá a közterület használati hozzájárulásokban sincs ilyen kitétel. A XII.2209/4/2009. számú, 2009. január 1. napjától 2009. december 31. napjáig kiadott közterület használati hozzájárulás 2. oldalán kizárólag utalás történt a bontást elrendelő másodfokú határozatra. A BH2007.32 számú döntés értelmében a bontás elrendelése jogszerű, ha az építtető nem tudja igazolni az építési jogosultságát. Az akkor alkalmazandó, az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII törvény (Étv.) 48. § (3) bekezdése értelmében az építésügyi hatóság a 45. § (1) és (2) bekezdéseiben említett építésügyi hatósági ellenőrzés keretében megtartott helyszíni szemléje, és a külön jogszabály szerinti bizonyítási eszközök alapján a szabálytalanság tudomására jutásától számított 90 napon belül tisztázza a tényállást, melynek keretében 
a) vizsgálja, hogy az (1) és (2) bekezdés szerinti fennmaradási engedély megadásának a feltételei fennállnak, vagy megteremthető-e, 
b) a feltételek megléte esetén értesíti az építtetőt a fennmaradási engedély feltételeiről, és jogkövetkezményeiről, és egyben
c) legfeljebb 60 napon belüli határidő kitűzésével a fennmaradási engedélykérelem benyújtására hívja fel.

A közterületre kinyúló kerítés tekintetében egyetért a bíróság a felperessel abban, hogy az építési jogosultság igazolására jogkövetkezmények terhével történő felhívása a fentiek alapján nem lett volna mellőzhető, a bontás elrendelésére pedig csak ezt követően, amennyiben az építési jogosultságot nem tudja igazolni, mint kategorikus jogkövetkezmény kerülhetett volna sor.

A kerítés-kapu tekintetében nem történt megnyilatkoztatásra sem a tulajdonos önkormányzat a fennmaradáshoz való hozzájárulás tárgyában, sem a felperes felhívására a fent említetteknek megfelelően. Ezért e körben a bíróság a kereseti kérelmének helyt adott, míg a kereset további részei megalapozatlanok. 

Az elsőfokú hatóságként eljáró jegyző hatáskörét gyakorló köztisztviselő nem a saját ügyében jár el akkor, amikor a polgári jogi személyiséggel rendelkező autonóm közjogi jogalany helyi önkormányzat tulajdonában álló közterületre nézve állapít meg kötelezettséget.

A felperes nagyobb részt pervesztes lett, ezért az alperesnek, és az alperesi beavatkozónak a bíróság a Pp. 78. § (1) bekezdés, 79. § (1) bekezdés, és 81. § (1) bekezdés, 83. § (1) bekezdés figyelembevételével a felperes perköltség fizetésére kötelezte.

A kereseti illetéket a felperes a tárgyi illetékfeljegyzési jog ellenére a keresetlevélen lerótta, ezért e kérdésben a bíróság a rendelkezést a Pp. 78. § (2) bekezdés szerint mellőzte.

Az ítélet elleni fellebbezés lehetőségét a Pp. 340. § (1) bekezdése zárja ki.

Budapest, 2012. év február hó 28. napján

							     dr. Drلvecz Margit Gyِngyvér .k.
									     bيrَ

A kiadmلny hiteléül: