Veszprém Megyei Bíróság
2.K.21.188/2011/6.

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Veszprém Megyei Bíróság a dr. Debreceni Róbert ügyvéd (felperesi jogi képviselő címe) által képviselt felperes 1 (felperes 1 címe) I. rendű, felperes 2  II. rendű és felperes 3 (mindketten felpersek címe) III. rendű, felperes 4 (felperes 4 címe) IV. rendű, felperes 5 (felperes 5 címe) V. rendű, felperes 6 VI. rendű és felperes 7 (mindketten felperesek címe) VII. rendű, felperes 8 VIII. rendű és felperes 9 (mindketten felperesek címe) IX. rendű felpereseknek a dr. Mattingné dr. Perger Gyöngyi jogtanácsos által képviselt Veszprém Megyei Kormányhivatal (alperes címe) - alperes ellen építési ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indult perében meghozta az alábbi

í t é l e t e t:

A bíróság felperesek keresetét  e l u t a s í t j a.

Kötelezi a bíróság I. rendű felperest, hogy az államnak felhívásra 20.000 (Húszezer) forint, II. és III. rendű felperesek egyetemlegesen 20.000 (Húszezer) forint, IV. és V. rendű felperesek egyetemlegesen 20.000 Ft, VI. és VII. rendű felperesek egyetemlegesen 20.000 (Húszezer) és VIII-IX. rendű felperesek egyetemlegesen 20.000 (Húszezer) forint eljárási illetéket fizessenek meg.

Kötelezi  bíróság felpereseket, hogy egyetemlegesen 15 nap alatt fizessenek meg az alperesnek 32.300 (Harminckettőezer-háromszáz) forint perköltséget.

Az ítélet ellen fellebbezésnek nincs helye.

I n d o k o l á s:

A bíróság a bizonyítási eljárás adatai, a felek nyilatkozatai, a közigazgatási iratok, a csatolt fényképfelvételek és a 2.K.20.319/2010, valamint az ide egyesített 2.K.20.320/2010, 2.K.20.222/2010, 2.K.20.338/2010, 2.K.20.339/2010. és a bíróság előtt folyamatban volt 2.K.20.184/2010. sz. iratok alapján az alábbi tényállást állapította meg.
A helység neve hrsz. 1 gyep (legelő) művelési ágú 3025 m2 területű ingatlanban I. rendű felperes 18/72 tulajdoni hányaddal, az ugyanilyen művelési ágú hrsz. 2 4937 m2 területű ingatlanon II. és III. rendű felperesek 3/36-3/36, míg IV. és V. rendű felperesek 6/36-6/36 tulajdoni hányaddal és a hrsz. 3. ugyanilyen művelési ágú 3062 m2 területű ingatlanon a VI-VII. rendű felperesek és a VIII-IX. rendű felperesek is személyenként 1/8 tulajdoni hányaddal rendelkeznek.

A Helyi Építési Szabályzat szerint ezek az ingatlanok az Má-2 jelű általános mezőgazdasági terület, ezen belül árutermelési mezőgazdasági övezetbe tartoznak.

Felperesek az ingatlanukon építési engedély nélkül építési tevékenységet folytattak és bódékat, faházakat, lakókocsikat helyeztek el, illetve kerítéseket létesítettek.

A környezetvédelmi hatóság a 2009. március 26-án érkezett beadványában azzal a jelzéssel élt az építésügyi hatósághoz, hogy a helyszíni szemlén tapasztaltak alapján megállapítható, hogy többek között a fenti ingatlanokon engedély nélkül építési tevékenységet folytattak, terepmunkák láthatók, faszerkezetű építményeket, lakókocsikat, konténereket helyeztek el és kerítések is létesültek, ezért az építésügyi hatóság intézkedését kérte az engedély nélküli építkezések ügyében. A környezetvédelmi hatóság csatolta a megkereséséhez a helyszínen készített digitális felvételeket, a kataszteri térképeket, légi fotókat és a tulajdoni lap másolatokat is.

Ezt követően az elsőfokú építésügyi hatóság helyszíni szemlét tartott az ingatlanokon 2009. áprilisában és rögzítette azt, hogy milyen építmények találhatók  és az ingatlan tulajdonosait felhívta nyilatkozattételre az egyes építési tevékenységekkel kapcsolatban.

A bizonyítási eljárást követően Város neve Város Önkormányzat Jegyzője, mint elsőfokú építésügyi hatóság kötelezte a:
-  1/3124-8/2009. sz. határozatával I. rendű felperest, hogy a helység neve
   hrsz. 1 ingatlanon építési engedély nélkül megépített faházat, kis
   fabódét, fémvázat, fapergolát és kerítést bontsa el és a bontási anyagot
   távolítsa el:
-  az 1/3117-13/2009. sz. határozatával II- és III. rendű felpereseket, hogy a
   hrsz. 2 építési engedély nélkül megépített faházat bontsák el és a 
   bontási anyagot távolítsák el:
-  az 1/3117-14/2009. sz. határozatával IV. és V. rendű felpereseket a 015/28
   hrsz-ú ingatlanon megépített kerítés elbontására és a bontási anyag 
   eltávolítására:
-  az 1/3115-11/2009. sz. határozatával VI. és VII. rendű felpereseket a 
   a hrsz. 3. ingatlanon építési engedély nélkül megépített faház, terasz
   és kis bódé eltávolítására és a bontási anyag eltávolítására, továbbá a 
   lakókocsik elszállítására:
-  az 1/3115-9/2009. sz. határozatával VIII. és IX. rendű felpereseket a hrsz. 3 ingatlanon építési engedély nélkül megépített lábakon álló tető, beton-
   aljzat elbontására és a bontási anyag eltávolítására, illetve a 2 db lakókocsi
   elszállítására.

Felperesek az elsőfokú határozat ellen fellebbezéssel éltek, amit másodfokon alperes jogelődje, a Közép-dunántúli Regionális Államigazgatási Hivatal,  23/92-3/2010, 23/77-3/2010, 23/45-2/2010. és a 23/44-2/2010. sz. határozataival bírált el és az elsőfokú határozatokat helybenhagyta. Döntését a Község neve Község Képviselő-testület 3/2006. (III.31.) sz. rendeletével elfogadott Község neve Község Településrendezési Terve és Helyi Építési Szabályzata (HÉSZ) 22. § (3) bekezdésével és 26. §-ával: az építésügyi hatósági eljárásokról, valamint a telekalakítási és az építészeti-műszaki dokumentációk tartalmáról szóló 37/2007. (XII.13.) ÖTM rendelet (ÖTM. r.) 1. sz. melléklet III. fejezet 3. pont, 4. pont és 42. § (4) bekezdésével, valamint az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (Étv.) 48. § (9) bekezdésével indokolta. E rendelkezések alkalmazásával megállapította, hogy kerítés építése és 50 m2, vagy annál kisebb alapterületű, 2,5 m-nél kisebb magasságú építmény építési engedély és bejelentés nélkül építhető, azonban az építési engedély és bejelentés nélkül végezhető építési munkát is csak a szabályozási terv és a helyi építési szabályzat megtartásával lehet végezni. A HÉSZ az építkezéssel érintett ingatlanokat az Má-2 jelű általános mezőgazdasági területbe, ezen belül is árutermelési mezőgazdasági övezetbe sorolja, amely területeken lakókocsi, lakókonténer és egyéb mobil jellegű építmény ideiglenesen sem helyezhető el, árnyékszék nem létesíthető, kerítés kizárólag élő sövényből létesíthető. Mivel az övezeti előíárás az ingatlanokon nem teszi lehetővé az építmények elhelyezését, ezért fennmaradási engedély benyújtására sincs lehetőség. A Helyi Építési Szabályzatban meghatározott követelmények megszegése a közérdeket sérti, az érdeksérelem nem jelentéktelen. Az építkezéssel érintett ingatlanok a Elnevezés 1 Nemzeti Park védett területeinek, a Natura 2000 terület közelében elhelyezkedő terület, országos ökológiai hálózat része. A Helyi Építési Szabályzat övezeti besorolása alapján a természeti értékek egységes tájképi megjelenítése érdekében a beépített teleknagyság 5 ha-ban, míg a beépítési százalék 0,5 %-ban került meghatározásra. Az ügyben az építésügyi hatóság rendelkezik hatáskörrel és a szabálytalanság tudomásra jutásának pontja a helyszíni szemle időpontja, amikor a szabálytalanság tényét megállapítja. Ehhez képest egy éven belül a hatóság a döntését meghozta. A hatóság felhívására a II. és III. rendű felperes úgy nyilatkozott, hogy 1995. nyarán építették meg a kerítést és a fabódét és 1996-ban épült a faház. VI. és VII. rendű felperesek hivatkoztak arra, hogy a kerítést, faházat és a kis bódét 1996-ban létesítették, 1997-ben a kerítést és a faházat fedett terasszal, a bódét 1998-tól használják. VIII. és IX. rendű felperes nyilatkozata szerint 1996-ban a kerítés, 1997-ben pedig a lábakon álló tető létesült és a lakókocsit is ekkor helyezték el. A hatóság megállapította a nyilatkozatokkal szemben, hogy a több, mint tíz éves építkezés tényét semmi nem bizonyítja, sőt azt egyértelműen cáfolja az ingatlanokról készült ortofotó, hiszen a 2000. évi felvételeken még nem találhatók a jelenlegi állapot szerinti építmények, a területrészek beépítetlenek, míg a 2005. évi felvételeken már egyértelműen láthatók a határozattal érintett és bontásra kötelezett építmények, létesítmények helye. Ez pedig  bizonyítja a tíz éven belüli építés tényét.

Felperesek keresetükben kérték a határozatok bírósági felülvizsgálatát és elsődlegesen a hatályon kívül helyezést követően az eljárás megszüntetését elrendelni, illetve másodlagosan a hatályon kívül helyezés mellett új eljárás elrendelését és perköltség megállapítását. Hangsúlyozták, hogy a tulajdonszerzés idején abban a  hiszemben voltak, hogy rövid időn belül az ingatlan beépíthető, hiszen annak idején parcellázási terv is készült és 1995-ben az ivóvíz és csatornahálózat is kiépítésre került. 1996-ban kiépítették a villamoshálózatot mérőórával elhelyezve és a polgármester abban a hitben tartotta a tulajdonosokat, hogy a rendezési terv változása folyamatban van. Több lakossági fórum és közgyűlés is foglalkozott a helyzet rendezésével tekintettel arra, hogy az ígérettel szemben évekig nem történt semmi. Abban a hiszemben, hogy az építkezésnek akadálya nincs, felperesek különböző munkálatokat végeztek, melyről egyébként a hatóság ügyintézőinek is tudomásuk volt. Azzal kapcsolatban, hogy a területen nincs akadálya az építkezésnek, hivatkoztak arra is, hogy a területen nem messze a felperesi ingatlantól nagy kiterjedésű golfpályák létesítése ellen a környezetvédelmi hatóság kifogást nem emelt. Az önkormányzatnak miután több, mint 15 éve tudomása van az építkezésről, így 2009. áprilisában már nem indíthatott volna eljárást, hiszen az Étv. 48. § (9) bekezdésében megállapított egy éves határidő eltelt. A II-III. rendű, a VI-VII. rendű és VIII-IX. rendű felperesek hivatkoztak arra, hogy az 1995-1997. év közötti építési tevékenységre és használatba vételre figyelemmel tíz év elmúltával intézkedésre sincs lehetőség. A tárgyaláson hivatkozott arra III. rendű felperes, hogy a hatóságnak már 1996-ban az építkezésről tudomása volt, hiszen ekkor határozatot is hozott. Felperesek álláspontja szerint az építkezés közérdeket nem sért, így a fennmaradási engedély kiadásának nincs akadálya. Az elhelyezett létesítmények esztétikusak, így az a tájképet nem bontja meg. A tárgyaláson hivatkoztak arra is, hogy a Balaton törvény szerinti övezeti átsorolás, illetve a helyi építési rendezési terv módosítása is folyamatban van és indítványozták a lakossági fórumon elhangzottakkal kapcsolatban a jegyzőkönyvek beszerzését, illetve tanúként a polgármester és a képviselők meghallgatását.

Alperes a határozatban foglalt indokait fenntartva kérte a kereset elutasítását és perköltség megállapítását. Hangsúlyozta, hogy az építéshatósági ügyben a jegyző az illetékes hatóság és a szabálytalanság tudomására jutása az eljárás megindításának kezdete. A helyszíni szemlék alapján a szabálytalanság egyértelműen bizonyítást nyert és az építési tevékenység ideje a beszerzett és hiteles ortofotók alapján egyértelműen megállapítható. Hangsúlyozta alperes azt is, hogy csak azokban az ügyekben kezdeményezett az építéshatóság eljárást, ahol a tényállás, így az építkezés időpontja egyértelműen megállapítható volt.

-.-.-.-

Felperesek keresete megalapozatlan.

Közigazgatási perben a bíróság a határozat jogszerűségét vizsgálja a Pp. 3. § (2) bekezdése és 215. §-a alapján a kereseti kérelem keretei között.

Felperesek a határozatok jogszerűtlenségével kapcsolatban utaltak arra, hogy az ingatlanokat azzal a céllal vásárolták, hogy azon rövid időn belül az építésügyi szabályok értelmében lehetőség lesz az építésre és erre a képviselők, illetve a polgármester is lehetőséget látott. Hangsúlyozták azt is, hogy a felperesek pihenés és üdülés céljára vásárolták meg az ingatlant, ahova több száz km-ről utaznak, így az építmények az ingatlan rendeltetésszerű használatához szükségesek. 

Utal arra a bíróság, hogy az ingatlan-nyilvántartás szerint  a felperesek gyep, legelő művelési ágba tartozó ingatlant vásároltak. Ezen ingatlanok hasznosítása amíg a jogszabály és az övezeti besorolás más lehetőséget nem biztosít, kizárólag erre a célra történhet. Az építésügyi hatóságnak és a bíróságnak is azt kellett vizsgálni a határozat jogszerűségével kapcsolatban, hogy a felperesek ingatlana milyen övezeti besorolás alá tartozik és a helyi, illetve az általános építésügyi szabályok biztosítanak-e lehetőséget építési tevékenységre, ha igen, az milyen mértékű lehet.

Az Étv. 18. § (1) bekezdése értelmében építési munkát végezni az e törvényben foglaltak, valamint az egyéb jogszabályok megtartásán túl csak a helyi építési szabályzat, szabályozási terv előírásainak megfelelően szabad.

A HÉSZ 22. § 3. pontja értelmében a mezőgazdasági területen lakókocsi, lakókonténer és egyéb mobil jellegű építmény ideiglenesen sem helyezhető el, árnyékszék nem létesíthető, kerítés kizárólag élősövényből létesíthető. A HÉSZ 26. §-a kimondja, hogy nem helyezhető el olyan építmény, amely a jelenlegi természeti állapotot rontja, a meglévő növényállományt, ökoszisztémát és egyéb természeti képződményeket veszélyezteti, a tájkép jellegét megváltoztatja.

Fenti rendelkezésekből következik, hogy az ingatlanon semmilyen építmény még ideiglenesen sem helyezhető el és kerítés csak élősövényből létesíthető.

Az, hogy az új építésügyi szabályok egyes építési tevékenység végzését bejelentés és engedély nélkül is lehetővé teszik, az nem azt jelenti, hogy bármi létesíthető tekintettel arra, hogy az ÖTM. r. 42. § (4) bekezdése értelmében az építési engedély és bejelentés nélkül végezhető építési munkát is - az általános érvényű kötelező építésügyi és más hatósági előírások mellett - csak a szabályozási terv és a helyi építési szabályzat megtartásával lehet végezni.

Felperesek arra hivatkoztak, hogy a létesítmény a tájképet nem rontja és a közérdeket sem sérti.

Utal arra a bíróság, hogy az Étv. 6. § (1) bekezdés a) pontja értelmében a települési önkormányzat, valamint szerveik építésügyi feladata a jogszabályok keretein belül a településrendezési feladatkör ellátása.
Az Étv. 6. § (3) bekezdés a) pontja értelmében a települési önkormányzat és szervei a településrendezési feladatukat a helyi építési szabályzat, valamint a településrendezési tervek elkészítésével és azok elfogadásával látják el.

Az Étv. 7. § (1) bekezdése szerint a településrendezés célja a települések terület-felhasználásának és infrastruktúra-hálózatának kialakítása, az építés helyi rendjének szabályozása, a környezet természeti, táji és épített értékeinek fejlesztése és védelme, továbbá az országos, a térségi, a települési és a jogos magánérdekek összhangjának megteremtése, az érdekütközések feloldásának biztosítása, valamint az erőforrások kíméletes hasznosításának elősegítése.

Az Étv. 9. § (9) bekezdése kimondja, hogy a megállapított helyi építési szabályzatban és a jóváhagyott szabályozási tervben foglaltakat az érintett közigazgatási szerveknek a hatáskörüket érintő ügyekben eljárásaik során érvényesíteniük kell.

Fenti rendelkezések biztosítják az önkormányzatnak azt a hatáskört, amellyel a helyi közösségi és egyéni érdekeket is szem előtt tartva megalkotják a helyi építési szabályokat, amit az elfogadását követően valamennyi hatóságnak, így az építésügyi hatóságnak és a bíróságnak is alkalmazni kell. Nincs jogosítványuk arra, hogy felülbírálják a HÉSZ-ben foglaltakat, tekintettel arra, hogy az valóban a közösségi érdekeket fogalmazza meg és nem az egyes tulajdonosok szubjektív megítélése alapján lehet attól eltérni a szerint, hogy az egyes építményeket tájba és környezetbe illőnek találják. A fennmaradási engedély is csak akkor adható az Étv. 48. § (1) bekezdése alapján szabálytalan építés esetén, ha az Étv. 36. §-ban meghatározott feltételek fennállnak, vagy megteremthetők, azaz ha az építési tevékenység megfelel az Étv. és a HÉSZ-ben foglaltaknak. Figyelemmel arra, hogy az építésügyi szabály az adott övezetben a felperesek által megvalósított építési tevékenységet kategorikusan tiltja, ebből következik, hogy a szabályos állapot kizárólag a létesítmények elbontásával érhető el az Étv. 48. §-ában foglaltaknak megfelelően.

Az építésügyi jogszabályok a hatóság számára korlátozást adnak és előírják, hogy intézkedésre mennyi időn belül van lehetőség. 

Az Étv. 48. § (9) bekezdése kimondja, hogy az építésügyi hatóság az (1)-(8) bekezdés alapján a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet.

Felperesek arra hivatkoztak, hogy a polgármester, illetve a helyi képviselők már legalább 15 éve tudomást szereztek a szabálytalan építkezésről, ellene azonban kifogást nem emeltek, sőt a rendezési terv megfelelő tartalmú módosítására hivatkoztak.

Az Étv. 52. § (1) bekezdése értelmében az építési hatósági tevékenységet a (2)-(8) bekezdésben meghatározott jegyző és államigazgatási szerv látja el állami feladatként. A (2) bekezdés szerint az elvi építési, az építési, bontási és használatba vételi és a fennmaradási engedélyezési, továbbá az azokkal összefüggésben keletkezett ellenőrzési és kötelezési ügyekben első fokon a városi önkormányzat jegyzője jár el.

Az Étv. 45. § (2) bekezdése szerint az elsőfokú építésügyi hatóság az építési munka végzésének ellenőrzésén túl megelőzi, felkutatja, megakadályozza a külön jogszabályban meghatározott építési hatósági engedély nélkül, vagy attól eltérően és építésügyi engedélyhez nem kötött építési munka esetében az általános érvényű kötelező építésügyi előírások megsértésével (a továbbiakban: szabálytalanul) történő építési tevékenységet, a rendelkezéstől eltérő építményhasználatot.

Fenti jogszabályból egyértelműen következik, hogy az építéshatósági ügyekben a hatósági jogkört a jegyző gyakorolja. A hatósági eljárás akkor veszi kezdetét, amikor az építésügyi hatóság a helyszíni szemle során rögzíti a szabálytalan építkezést, ahogy erre a Legfelsőbb Bíróság már több eseti döntésében utalt és ahogy e körben következetes a bírói gyakorlat.
A becsatolt iratokból megállapítható, hogy valamennyi tulajdonos tekintetében az építésügyi hatóság egy éves határidőn belül intézkedett tekintettel arra, hogy az intézkedési határidő kezdete a helyszíni szemle alkalmával felvett jegyzőkönyv (2009. április).

A 343/2006. (XII.23.) Korm.rendelet 1. sz. melléklete szerint Község neve község Város neve város illetékességi területéhez tartozik, így az elsőfokú építésügyi hatóság Város neve Önkormányzat Jegyzője. A helység neve község lakossági fórumain elhangzottak, a község polgármesterének ismeretei hivatalos tudomásszerzésként nem értékelhetők.

Ami a tíz éves határidőn belüli intézkedést illeti, a II- III, VI-VII. és VIII-IX. rendű felperesek hivatkoztak arra a hatósági felhívásra tett nyilatkozatban, hogy 1995. és 1997. közötti az építkezés. Utal arra a bíróság, hogy ez az állítás a hatósági és a bírósági eljárásban bizonyítást nem nyert. A felperesek nyilatkozatát egyértelműen cáfolja a becsatolt 2000. évi és a 2005. évi hiteles ortofotó, amit a környezetvédelmi felügyelőség bocsátott az építésügyi hatóság rendelkezésére. A felvételek alapján egyértelműen megállapítható, hogy a 2000. évi fotón nem találhatók azok az építmények, amelyekkel kapcsolatban a hatóság a bontás iránt intézkedett, ugyanakkor a 2005. évi felvételeken már jól kivehetők az építmények vonalai és rajzai, következésképpen  megállapítható, hogy a tíz évnél korábbi építkezés ténye nem bizonyított. Utal arra a bíróság, hogy III. rendű felperes a bírósági tárgyaláson már hivatkozott egy 1185-2/1996-os elsőfokú építésügyi határozatra annak alátámasztásaként, hogy ekkor a hatóság már az építkezésről tudomást szerzett. A tájékoztató levél tartalmából egyértelműen az állapítható meg, hogy a hatóság az engedély nélküli építmény bontására kötelezte akkor a felperest, amely határozat jogerőre is emelkedett, hiszen az építtető a fellebbezést visszavonta. Miután a 2000. évi ortofotón már a szabálytalan építmény nem látszik, ez azt bizonyítja, hogy az elbontásra sor került, hiszen a 2005. évi felvétel már a korábbihoz képest más állapotot mutat. 

VIII. rendű felperes is ellentmondásosan nyilatkozott az építkezés idejével kapcsolatban, mert a tárgyaláson már azt adta elő, hogy a lakókocsit 2000. nyarán helyezte el, bár pontosan az időpontra nem emlékszik, ezzel ellentétesen a hatósági eljárásban 1997-es időpontot jelölt meg.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 50. § (1) bekezdése értelmében a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok, hivatalból, vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.

A Ket. 50. § (4) bekezdése szerint a hatósági eljárásban olyan bizonyíték használható fel, amely alkalmas a tényállás tisztázásának megkönnyítésére. Bizonyíték különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemléről készült jegyzőkönyv, a szakértői vélemény, a  hatósági ellenőrzésen készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték.

A Ket. 50. § (5) bekezdése szerint a hatóság szabadon választja meg az alkalmazandó bizonyítási eszközt, a (6) bekezdés értelmében a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.

A bíróság megállapította, hogy a hatóság a fenti tényállás-tisztázási kötelezettségének eleget tett, rendelkezésére állt a helyszínen készült jegyzőkönyv, az ortofotók az építkezés időpontjával kapcsolatban egyértelmű bizonyítékot szolgáltattak, így a döntését megalapozott tényállásra alapította. Csupán utal arra a bíróság, hogy azokban az esetekben, ahol ilyen egyértelmű bizonyítékok nem álltak rendelkezésre, a hatóság intézkedést tenni nem tudott, a bíróság előtt is folyamatban volt több olyan ügy, ahol a hiányos bizonyítékokra figyelemmel az eljárás megszüntetésére került sor. Utal arra is a bíróság, hogy pl. a II-III. rendű felperesek tekintetében is a határozat azért nem rendelkezett a telekrészen lévő egyéb építmények vonatkozásában a bontásról, mert nem volt egyértelműen igazolható a tíz éven belüli építkezés.

Felperesek utaltak arra is, hogy más tulajdonossal szemben ugyanezen  övezetben a hatóság nem intézkedett, illetve hogy eltérő tartalmú döntést hoztak.

Hangsúlyozza a bíróság, hogy a közigazgatási per tárgya kizárólag az előtte folyamatban lévő határozatok jogszerűségének vizsgálata. Ebből a szempontból irreleváns, hogy a hatóság még kivel szemben és milyen intézkedést tett azzal,   hogy a bíróság előtt ugyanezen a területen több bontási határozattal kapcsolatban folyt az eljárás, következésképpen szó sincs arról, hogy valamilyen oknál fogva a hatóság csak a felperessel szemben intézkedett. A környezetvédelmi hatóság megkeresése is számtalan különböző helyrajzi számú ingatlan tekintetében kezdeményezte az építésügyi hatósági eljárást, amelynek a hatóság köteles eleget tenni. A határozat jogszerűsége szempontjából irreleváns az a felperesi érvelés is, hogy miért nem intézkedett korábban a környezetvédelmi hatóság. Ez a tény a szabálytalan építkezés tényét ugyanis nem érinti. A felperesek építési engedély nélküli szabálytalan építkezését nem teszi jogszerűvé, ha más is engedély nélkül és szabálytalanul építkezik, vagy ha a hatóság korábban nem kezdeményezte a szabálytalan építkezéssel kapcsolatos eljárást. Felperesek a jóhiszeműségükre nem hivatkozhatnak tekintette arra, hogy az építkezéshez engedéllyel nem rendelkeztek és amennyiben a lakossági fórumokon el is hangzott annak reménye, hogy változik a helyi építési szabály, ennek megtörténtét nem várták meg, így nem is tudhatták, hogy az adott övezetre milyen előírások lesznek.

A bíróság a jelen eljárást felfüggesztette ugyanezen településsel kapcsolatban indított építési ügyben kezdeményezett felülvizsgálati eljárás jogerős befejezéséig. A bíróságnak a keresetet elutasító ítéletét a Legfelsőbb Bíróság a Kfv.VI.37.696/2010/9. sz. ítéletével hatályában fenntartotta. A Legfelsőbb Bíróság is hangsúlyozta, hogy a tájképi, környezetvédelmi értékek érvényre juttatásra a környezetvédelmi hatóság feladata, melyeknek érvényre juttatása a Helyi Építési Szabályzatban történik. A Helyi Építési Szabályok a telken mindenfajta építmény elhelyezését kategorikusan tiltják. Irreleváns, hogy a felek annak idején milyen szándékkal vásárolták meg az ingatlanukat és hogy milyen okból kerültek a közművek kialakításra, mint ahogy az is, hogy milyen okból sorolták az ingatlant mezőgazdasági övezetbe, ellentétben a közelében található golfpályával.

A felperesek hivatkoztak arra a tárgyaláson, hogy a jövőben várható a felperesek számára kedvezően  a HÉSZ módosítása.

Utal arra a bíróság, hogy a hatóságnak a határozathozatalkor hatályos jogszabályok alapján kell dönteni és a Pp. 339/A. § értelmében a bíróság a közigazgatási határozatot - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a meghozatalakor hatályban volt jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül.

Fenti rendelkezésből következik, hogy a határozat jogszerűségét az nem érinti, ha a jövőben változnak az építésügyi szabályok, az legfeljebb új kérelem benyújtására ad lehetőséget.

Alperes megalapozottan hivatkozott arra, hogy a terület védettségére tekintettel nem csak a helyi építési szabály, de a szigorú követelményeket támasztó Balaton törvény rendelkezésének is meg kell felelni. Az adott övezet a jelenlegi művelési ág szerint csak 5 ha terület esetén biztosít építési lehetőséget, amelynek nem vitásan a felperesi ingatlanok nem felelnek meg.

A bíróság megállapította, hogy a hatóság tisztázott tényállásra alapítottan jogszerűen döntött, amikor a bontást elrendelte, ezért az alaptalan kereseteket a Pp. 339. § (1) bekezdése alapján elutasította.

A bíróság elutasította a Pp. 3. § (4) bekezdése alapján a felperesek bizonyítási indítványát, amely a lakossági fórumon elhangzottakkal kapcsolatos tanúmeghallgatásra irányult, figyelemmel arra, hogy a fent kifejtettek szerint a határozat jogszerűségét az nem érinti és nem jelentette az építésügyi hatósági eljárás megindulását sem.

A bíróság a pervesztes felpereseket a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte a tárgyi illeték-feljegyzési jog folytán le nem rótt kereseti illeték (határozatonként 20.000 Ft) megfizetésére, továbbá alperes javára a 32/2003. (VIII.22.) IM sz. rendelet 3. § (3) bekezdése alapján megállapított jogtanácsosi munkadíj, továbbá a hiteles ortofotóval kapcsolatos felmerült készkiadásának megfizetésére.

Az ítélet ellen a Pp. 340. § (1) bekezdése értelmében fellebbezésnek nincs helye.

Veszprém, 2011. november 9.

									dr. Magyarádyné
								    dr. Vándor Zsuzsanna sk.
										  bíró