Fővárosi Törvényszék 
22.K.30.754/2012/12.

A Fővárosi Törvényszék  

a dr. Tausz Judit ügyvéd (cím.)  által épviselt felperes neve  (felperes címe.) a .........kormánytisztviselő által képviselt Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (alperes címe) alperes ellen közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében - melybe az alperes pernyertessége érdekében a dr. Subasicz Éva ügyvéd (cím.) által képviselt alperesi beavatkozó neve (címe.) beavatkozott - meghozta az alábbi 
 
í t é l e t e t :

A bíróság az alperes 106-A-2374/2011. számú határozatát megváltoztatja oly módon, hogy a hazai anyakönyvezés során alperesi beavatkozó vezeték nevű kiskorú neve (születési hely, idő., anyja neve: alperesi beavatkozó neve) néven anyakönyvezett gyermek születési anyakönyvét kijavítja, megállapítva, hogy a gyermek nevének születési anyakönyvi bejegyzése helyesen: felperes vezeték nevű kiskorú neve, apja neve: felperes neve.

Megállapítja a bíróság, hogy a kereseti illetéket a Magyar Állam viseli.  

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesi képviselő részére 20.000- Ft+ ÁFA, húszezer forint + ÁFA perköltséget.

Kötelezi a bíróság az alperesi beavatkozót, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 10.000-  Ft + ÁFA,azaz tízezer forint + ÁFA perköltséget.

Az ítélet ellen a kézhezvételétől számított 15 napon belül fellebbezésnek van helye, melyet a Fővárosi Ítélőtáblához címezve a Fővárosi Törvényszéknél kell négy példányban előterjeszteni.

I n d o k o l á s :

A bíróság a rendelkezésére álló közigazgatási és peres iratok alapján a következő tényállást állapította meg:

alperesi beavatkozó neve anya .......... február 4-én város Önkormányzat Polgármesteri Hivatal anyakönyvvezetőjénél kérelmezte kiskorú felperes vezeték nevű külföldön született gyermekének hazai anyakönyvezését. Az anya által írott kérelem szerint a ...........államban született gyermeket édesapja ..... vezeték névvel, de elektronikus úton anyakönyveztette, teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot azonban nem tett. Az iratokhoz csatolásra került fénymásolatban az Országos Fordító és Fordításhitelesítő Iroda által angol nyelvből lefordított ....... anyakönyvi számon ...... kivonatszámon kiállított születési anyakönyvi kivonat, melynek nyilvántartási száma ...... Ezen irat tanúsítja, hogy a..... december 31-én, a Központ neve született gyermek családi neve: ....., utóneve: ......középső neve: ....., neme: fiú. Az anya személyi adatai: alperesi beavatkozó neve, születési helye: város, Magyarország, .......október 26., az apa személyi adatai: felperes neve, város, Magyarország, .....március 03. Az „E" rész - HITELESÍTÉS rovatban a felek tanúsítják, hogy a fenti adatok pontosak és a valóságnak megfelelnek, tudatában vannak annak, hogy szándékosan valótlan adatok közlése anyakönyvezés céljából törvénybe ütköző. A tanúsítványt kiállító személyek beleegyeznek, hogy a gyermek családi neve a kivonatban jelzett név legyen, mely tényre vonatkozóan igen válaszát elektronikusan tanúsította alperesi beavatkozó neve és ugyancsak elektronikusan tanúsította felperes neve is....... január 3. napján. 

A kérelem alapján 323/2011/B. folyószám alatt sor került kiskorú alperesi beavatkozó vezeték nevű születésének hazai anyakönyvezésére - apa adatainak feltüntetése nélkül. A hazai anyakönyvezés eredményeként a ..... december 31-én ..... született gyermek születési családi neveként .... került feltüntetésre, az apa adatai az  1001/2011. iktatószámú jegyzőkönyv nyomtatványon kitöltetlenül maradtak

felperes neve az Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal Igazgatóságához  fordult kérve kiskorú alperesi beavatkozó nevű születési anyakönyvi bejegyzésének kijavítását oly módon, hogy a gyermek részére a felperesi vezeték név családi és utónév, apaként pedig felperes neve kerüljön feltüntetésre. 

A kérelmet az alperes ......január 6-án kelt 106-A-2374/2011. számú határozatával elutasította. Kifejtette az alperes, hogy a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény 3. § (1) bekezdése alapján nevezett gyermek születésénél fogva magyar állampolgár, mivel édesanyja, alperesi beavatkozó neve szintén magyar állampolgár. E törvény 2. § (2) bekezdése azt is kimondja, hogy azt a magyar állampolgárt, aki egyidejűleg más államnak is állampolgára, a magyar jog alkalmazás szempontjából magyar állampolgárnak kell tekinteni. A nemzetközi magánjogról szóló 1979. évi 13.számú törvényerejű rendelet 42. § (1) bekezdése szerint az apaság megállapítása, továbbá az apaság vélelmének megdöntése kérdésében a gyermek születési idején fennálló személyes jogát kell alkalmazni, ami jelen esetben az alperesi álláspont szerint a magyar jog. Az anyakönyvekről, a házasságkötéséi eljárásról és a névviselésről szóló 6/2003. (III. 07.) BM rendelet 81/B. § (2) bekezdése alapján a hazai anyakönyvezéshez csatolni kell a szükséges iratokat, így különösen a családi jogállás rendezésére vonatkozókat. A közigazgatási iratok között rendelkezésre álló külföldi születési anyakönyvi kivonat, melyben az apa szerepel, nem pótolja a magyar jogszabályok alapján előírt okiratot, nem helyettesíti a teljes hatályú elismerő nyilatkozatot, vagy az apaság tényét jogerősen kimondó bírói ítéletet, ezért ezen iratok külön csatolása szükséges. Az anyakönyvvezető az Ar. 47. § (1) bekezdése alapján annak a férfinak a személyi adatait jegyzi be, akit a gyermek apjának kell tekinteni. A Csjt. 35. § (1) bekezdése alapján pedig azt kell a gyermek apjának tekinteni, akivel az anya a fogamzási idő kezdetétől a gyermek születéséig idő vagy annak legalább annak egy része alatt házassági kötelékben állott, vagy aki a gyermeket teljes hatályú apai elismerő nyilatkozattal magáénak ismerte el. 

A felperes keresettel élt az alperesi határozat ellen, kérte annak a kijavítás iránti kérelmében foglaltaknak megfelelően történő megváltoztatását. Hivatkozott a felperes az 1979. évi 13.tvr. 42. § (1)-(2)-(3) bekezdésében foglaltakra,  e tvr. 72. § (1) bekezdés a) pontjára, az Ar. 47. § (1) bekezdésére. Előadta, hogy a gyermeknek jelenleg két személyazonossága van, eltérő néven jegyezték be egy magyar és egy külföldi útlevélben. Előadta a felperes, hogy a külföldi anyakönyvi hivatal joghatósága az 1979. évi 13. tvr. 42. §-a alapján fennállt.  

Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását indítványozta, hivatkozva arra, hogy a felperesnek kérelméhez mellékelnie kellett volna a 6/2003. (III. 07.) BM rendelet 81/B. § (2) bekezdése szerint a külföldi anyakönyvi okiratot, valamint a hazai anyakönyvezéshez szükséges egyéb okiratokat, így különösen a családi jogállás rendezésére vonatkozó okiratot. 

A felperes 5. sorszámon csatolta a külföldi születési anyakönyvi kivonatot és annak magyar nyelvű fordítását, csatolta továbbá külföldi Önkormányzat Regisztrációs Osztályának vezetője által írt levelet és annak magyar fordítását, melyben a hatóság igazolta, hogy a születési és halálozási események regisztrációjával foglalkozik. A születési anyakönyvi kivonatra akként kerülhet fel az édesapa, hogy a születési regisztrációt mind az apa, mind az anya aláírásával megerősíti, azaz az apaság kinyilvánítása az édesanya és az édesapa együttes kijelentésével és aláírásával történik. Csatolt fentiek alátámasztására egy levelet is a felperes, valamint a gyermek és édesapja vonatkozásában elvégzett DNS teszt eredményét, mely álláspontja szerint a felperes apaságát egyértelműen bizonyítja.

6. sorszámon csatolt továbbá a felperes egy, a külföldi Járás Tartományi Parlament képviselője által kiadott nyilatkozatot, mely alátámasztja a felperes apaságát azáltal, hogy igazolja: a születési anyakönyvi kivonatba akként kerülhet bejegyzésre az apa, ha a gyermek biológiai apjaként ismeri el magát. A 6/F/1. számú irat szerint az anyakönyvi hivatal külföldi irodája által kiállított élve születési nyilatkozat hitelesített, eredeti fénymásolatának a megtekintése után megerősíti, hogy az élve születési nyilatkozat „c" bekezdése felperes neve nyilvánítja a....... december 31-én született kiskorú neve édesapjának. Az élve születési nyilatkozat olyan születési feljegyzés, amely egy újszülöttel kapcsolatos információkat tartalmaz és amely a gyermek állandó személyazonossági bejegyzésének a létrehozásához használatos. Az Alapvető statisztikákról szóló törvény (R.S.O. külföldi módosított törvény) V.4. fejezetének az értelmében minden külföldi tartományban született gyermek születését regisztrálni kell az anyakönyvi hivatal külföldi irodájában. Amint bejegyezték a születést a születési regisztráción szereplő információk alapján, kiállítják a születési anyakönyvi kivonatot. Az élve születési nyilatkozat külföldi tartományban állandó törvényes nyilvántartásnak minősül, ezen kívül az édesapának - az élve születési nyilatkozat céljából -  a gyermek biológiai apjának kell lennie és hozzá kell járulnia ahhoz, hogy édesapaként ismerjék el. 

A bíróság 8. sorszámú kérelmére engedélyezte, hogy a perbe az alperes pernyertessége érdekében alperesi beavatkozó neve beavatkozzék. A beavatkozó nyilatkozata szerint ....december 31-én felperessel fennálló élettársi kapcsolatából született alperesi beavatkozó vezeték neve nevű gyermeke, kinek a neve a külföldi anyakönyv szerint felperes vezeték neve. Az alperesi beavatkozó élettársa erőszakos magatartása miatt menekült Magyarországra. Az apa a gyermek visszavitele iránt kérelmet terjesztett elő, melyet a bíróság elutasított, jelenleg a városi Városi Bíróságon gyermekelhelyezés iránti per van folyamatban. A magyar állampolgárság feltétele volt annak, hogy az alperesi beavatkozó és gyermeke a társadalombiztosítási ellátásban részesülhessen, illetve, hogy a GYES,  a családi pótlék megállapítható legyen. A beavatkozó szerint ezeket a körülményeket mérlegelte az alperes amikor kérelmére az egy éves gyermek és az édesanya méltányolható érdekeit szem előtt tartva soron kívül járt el. 

9. sorszámon az alperes becsatolta a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Nemzetközi Magánjogi Főosztályának a jelen ügyben alperesi kérelemre XX-NMFO/AKV/3234/2012. számon .......... augusztus hó 07-én kiadott állásfoglalását. 
A KIM Nemzetközi Magánjogi Főosztálya kimondta, hogy miután jelen esetben az anya magyar állampolgár, a gyermek az 1993. évi LV. törvénynek a gyermek születésekor hatályos 3. § (1) bekezdése alapján leszármazás folytán megszerezte a magyar állampolgárságot, ennélfogva a származás megállapítására nézve a magyar jog vonatkozó rendelkezései az irányadók. Erre figyelemmel az apai elismerő nyilatkozat teljes hatályához megkívánt anyagi jogi természetű előfeltételek teljesülését a Csjt. 37. § (2)-(4) bekezdéseinek alapulvételével kell vizsgálni. 
Az állásfoglás kitér arra is, hogy mivel jelen ügyben a gyermek külföldön született, anyakönyvezése az ottani szabályok alapján történt meg. Az külföldi szabályozás az apaság tekintetében több vélelmet is felállít. E szerint házasságon kívül született gyermek esetében a gyermek apjának tekintendő az a személy, akivel az anya a gyermek születése idején vagy az azt megelőző háromszáz napon belül élettársi kapcsolatban élt. E mellett önmagában az is apasági vélelmet keletkeztet, ha egy férfi a gyermek születését apaként fellépve bejegyeztetik. A hivatkozott külföldi jogszabály alapján a gyermek születését az anya  és/vagy az apa meghatározott határidőn belül és módon igazolnia kell, ez alapján az anyakönyvi hivatal a gyermek születését a születést követő harminc napon belül bejegyzi a közhitelű nyilvántartásba. A hamis adatközlés egyébként bűntőjogi felelősséget von maga után. Külföldön a születés regisztrálása elektronikus úton is lebonyolítható. Az apa adati egyébként csak akkor jegyezhetőek be, ha ehhez az anya az okirat aláírása után hozzájárul. A születés bejegyzését követően az ebben szereplő adatok alapján kerülhet sor a születési anyakönyvi kivonat kiállítására. 

A KIM szerint a fentiek alapján arra lehet következtetni a rendelkezésre álló okiratokból, hogy felperes neve a külföldi jogszabályok alapján jegyeztette be elektronikus úton a gyermek születését és ez által kinyilvánította, hogy a gyermeket magáénak ismeri el, amihez az anya elektronikus úton hozzájárult. A gyermek születésekor az anya szabad családi állapotú volt, ez esetben az apai jogállás betöltésének törvényes akadálya nem volt. A KIM megjegyezte, hogy a külföldi anyakönyvi hivatal által kiállított születési anyakönyvi kivonat, vagy egyéb közokirat további bizonyítékul szolgálhat arra, hogy a szülők között a gyermek származására vonatkozóan akarategyezség állt fenn és ezt alátámasztó egybehangzó nyilatkozatot tettek a külföldi jog szerint ez alapján különös tekintettel a gyermek alapvető érdekeire megfontolandó lehet az apa adatainak bejegyzése a hazai anyakönyvi nyilvántartásba.  

A felperes fenntartotta a keresetében kifejtett álláspontját. Előadta, hogy az Ar. pontosan körülírja, hogy milyen okiratokat kell csatolni, így csatolásra került a külföldi születési anyakönyvi kivonat hiteles külföldi okiratként. Az alperes nem élt azzal a három lehetőséggel, amelyet  számára a jogszabály biztosít e körben, ezzel szemben az édesanya nyilatkozatát, előadását fogadta el a rendelkezésre álló okirati bizonyítékkal szemben. 
A Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium állásfoglalásával kapcsolatban felhívta a figyelmet arra, hogy ez az irat számtalan ellentmondást tartalmaz. Egyrészt kifejti ez az állásfoglalás, hogy a gyermek joga a születési idején fennállt állapotok szerint kerül megállapításra, e szerint személyes joga a külföldi jog, másrészt pedig személyes jogaként a következő bekezdésben a gyermek jogának a magyar jogot tekinti. A KIM  állásfoglalása mindezek mellett is inkább a felperesi álláspontot erősíti. 
A perben becsatolásra került a gyermek születési anyakönyvi kivonata, melynek hitelességét az alperes sem vitatja. Felhívta a felperes a figyelmet arra, hogy az alperes nem követelt meg semmi olyan okiratot az anyától, a már  ismert születési anyakönyvi kivonaton kívül, mellyel a gyermek anyja az anyaság tényét igazolni tudta volna. Tulajdonképpen ugyanannyi bizonyíték áll rendelkezésre az anyaság igazolására, mint amely az apaság tényét is bizonyítani tudná, kérte mindezek alapján a gyermek apjaként a felperes bejegyzését- mivel a KIM is elismerte, hogy a becsatolt születési anyakönyvi kivonat alakilag érvényes, így a nemzetközi magánjogi törvény alapján alkalmas arra, hogy a gyermek vonatkozásában felperes neve apaságának tényét igazolja.

Az alperes a kereset elutasítását kérte arra hivatkozva, hogy az 1979.évi 13. tvr. 10. § és 11. § alapján a gyermek személyes joga a magyar jog. Nem vitásan a felperes becsatolt egy külföldi  születési anyakönyvi kivonatot, amelyben a gyermek apjaként a felperes került bejegyzésre, azonban miután a kiskorú gyermek esetében a magyar jog alkalmazandó, és a gyermek házasságon kívül született, vizsgálni kellett, hogy történt-e ügyében apai elismerő nyilatkozat megtétele. Nincs tudomása az alperesnek arról, hogy minek alapján történt a kiskorú gyermek külföldi anyakönyvezése, csupán az anyakönyvi kivonat áll rendelkezésre.  
Nem vitatta az alperes, hogy ellentmondást tapasztalható a KIM állásfoglalásában, szerinte azonban   összességében az az alperesi álláspontot erősíti, így a magyar jog az irányadó a perbeli anyakönyvezésnél. A felperes nyilatkozatával kapcsolatban megjegyezte, hogy ennek a pernek nem tárgya az anya kilétének a vizsgálata. Egyebekben a becsatolt születési anyakönyvi kivonat hitelességét az alperes nem vitatta. 

 Az alperesi beavatkozó - csatlakozva az alpereshez - a kereset elutasítását kérte, egyben kijelentette, hogy a bíróság által részére bemutatott születési anyakönyvi kivonatot nem ismeri,  annak hitelességét  vitatja és határidőt kért arra vonatkozóan, hogy ezzel kapcsolatos érdemi álláspontját kifejtse. E  bemutatott születési anyakönyvi kivonat kiállítására egyébként az alperesi beavatkozó szerint kórházi körülmények között került sor, mely eljárást felperes neve intézte, az alperesi beavatkozótól nem kértek semmilyen hozzájáruló nyilatkozatot, ilyet nem is tett. Felhívta a figyelmet arra, hogy itt az anyagi jogi jogszabályok az irányadóak, a bíróság felhívására a Csjt. 37. § (2)-(4) bekezdéseit jelölte meg, szerinte továbbá az 1979. évi 13. tvr. 72. §-a jelen eljárásban nem irányadó.
A felperes biológiai apaságának tényét az alperesi beavatkozó nem vitatta.

Mivel a felek további észrevételt, indítványt nem terjesztettek elő, a bíróság a rendelkezésére álló iratok alapján megállapította, hogy a kereset  alapos.

A bíróság az alperes határozatát a Polgári Perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 324. § (2) bekezdés a) pontjában, valamint a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 109. § (1) bekezdésében foglaltak alapján vizsgálta felül, a tényállást a peres felek nyilatkozatai és a becsatolt közigazgatási iratok alapján állapította meg.

A Legfelsőbb Bíróság Közigazgatási Kollégiumának KK. 31. számú állásfoglalása szerint az ügyfél anyagi és eljárásjogi jogszabálysértésre, illetve a közigazgatási szerv téves jogértelmezésére hivatkozással kérheti a közigazgatási szerv határozatának felülvizsgálatát. Az eljárási szabálysértés csak akkor eredményezheti a határozat hatályon kívül helyezését (megváltoztatását), ha az ügy érdemére is kiható olyan súlyos eljárási szabálysértés történt, amely a bírósági eljárásban sem orvosolható.

A Pp.339/A. §-a szerint a bíróság a közigazgatási határozatot - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a meghozatalakor hatályban volt jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül.

Jelen perben a felek ugyanazon jogszabályi előírásokra, de azok eltérő értelmezésére hivatkoztak.
 A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény (Áptv.) 3. § (1) alapján születésénél fogva magyar állampolgárrá válik a magyar állampolgár gyermeke.
A nemzetközi magánjogról szóló 1979. évi 13. törvényerejű rendelet ( Tvr.) 10. § (1) Az ember jogképességét, cselekvőképességét és általában személyi állapotát, továbbá személyéhez fűződő jogait személyes joga szerint kell elbírálni.
(2) Az ember névviselésére a személyes joga irányadó. Az érintett kérelme esetén a születési név anyakönyvezése során a névviselésre azon más állam jogát kell alkalmazni, amelynek állampolgárságával szintén rendelkezik, ebben az esetben a 11. § (2) bekezdését nem lehet alkalmazni.
(3) A személyhez fűződő jogok megsértéséből származó igényekre a jogsértés helyén és idején irányadó jogot kell alkalmazni; ha azonban a kártérítés vagy jóvátétel tekintetében a sérelmet szenvedőre a magyar jog kedvezőbb, az igényt e jog szerint kell elbírálni.
 Tvr. 11. § (1) Az ember személyes joga annak az államnak a joga, amelynek állampolgára. Az állampolgárság megváltozása nem érinti a korábbi személyi állapotot és az annak alapján létrejött jogokat és kötelezettségeket.
(2) Ha valakinek több állampolgársága van, és egyik állampolgársága magyar, személyes joga a magyar jog.
(3) Akinek több állampolgársága van és egyik sem magyar, valamint a hontalan személyes joga annak az államnak a joga, amelynek területén lakóhelye van, illetőleg a magyar jog, ha Magyarországon is van lakóhelye. Akinek külföldön több lakóhelye van, személyes joga annak az államnak a joga, amellyel kapcsolata a legszorosabb.
(4) Akinek személyes jogát az előző bekezdések alapján nem lehet megállapítani és nincs lakóhelye, személyes jogát szokásos tartózkodási helye határozza meg. Akinek több szokásos tartózkodási helye közül az egyik Magyarországon van, személyes joga a magyar jog.

Tvr. 42. § (1) Az apaság vagy az anyaság megállapítása, továbbá az apaság vélelmének megdöntése kérdésében a gyermek születése idején fennállott személyes jogát kell alkalmazni.
(2) A gyermek apai elismerését a gyermeknek az elismerés idején fennálló személyes joga szerint, a megfogant, de még meg nem született gyermek elismerését pedig az anyának az elismerés idején fennálló személyes joga szerint kell elbírálni.
(3) Az elismerést alaki okból nem lehet érvénytelennek tekinteni, ha az akár a magyar jog, akár az elismerés helyén és idején hatályos jog szerint alakilag érvényes.

 A Tvr. 72. § (1) bekezdés a) pontja értelmében külföldi bíróságnak vagy más hatóságnak a 70. és 71. §-ban nem említett ügyekben hozott határozatát el kell ismerni, ha  az eljárt külföldi bíróság vagy más hatóság joghatósága a magyar törvényben megállapított joghatósági szabályok valamelyike alapján megalapozott volt;

 Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 6/2003. (III. 7.) BM rendelet ( Ar.)  47. § (1)  oly módon rendelkezik, hogy a gyermek apjaként az anyakönyvvezető a születési anyakönyvbe annak a férfinak a személyi adatait jegyzi be, akit a gyermek apjának kell tekinteni.(2) Ha a bejegyzés időpontjában a gyermek apját az (1) bekezdés szerint nem lehet megállapítani, az anyakönyvvezető a születést az apa adatai nélkül anyakönyvezi.

Az Ar.81/B. § (1) szerint a magyar állampolgár külföldön történt anyakönyvi eseményeinek hazai anyakönyvezésre irányuló kérelmet az anyakönyvvezető a kérelem benyújtásától számított öt napon belül, illetőleg az illetékes konzuli tisztviselő az első diplomáciai postával küldi meg a hazai anyakönyvezést végző anyakönyvvezetőnek.
(2) A kérelem tartalmazza mindazokat az adatokat, amelyeket a hazai anyakönyvbe be kell jegyezni. A kérelemhez mellékelni kell a külföldi anyakönyvi okiratot, valamint a hazai anyakönyvezéshez szükséges egyéb okiratokat, így különösen a családi állapotra és a családi jogállás rendezésére vonatkozó okiratot. Az idegen nyelvű okiratokat - ha nemzetközi szerződés eltérően nem rendelkezik - hiteles magyar nyelvű fordítással ellátva kell benyújtani. Nemzetközi szerződés eltérő rendelkezése hiányában a külföldi okiratokat - a kiállítás helye szerinti államban működő magyar konzuli tisztviselő által ellátott - diplomáciai felülhitelesítéssel kell benyújtani, ha ennek elháríthatatlan akadálya nincs.
(3) A hazai anyakönyvezést végző anyakönyvvezető megvizsgálja, hogy a kérelem és mellékletei a hazai anyakönyvezés szabályainak megfelelnek-e, szükség esetén a kérelmezőt, illetőleg a felterjesztőt hiánypótlásra felhívja.

 Az Ar.81/D. § (1) oly módon rendelkezik, hogy a születés hazai anyakönyvezése során a gyermek családi neveként a külföldi okiratban szereplő családi nevet kell feltüntetni, feltéve, hogy az a Csjt. szabályainak megfelel. Ha a külföldi okiratban szereplő családi név nem felel meg a Csjt. szabályainak, a szülők - nagykorú gyermek születésének hazai anyakönyvezése során az érintett - nyilatkozata alapján kell a Csjt. szabályainak megfelelő családi nevet feltüntetni, kivéve, ha a nemzetközi magánjogról szóló jogszabály alapján a születés anyakönyvezésekor a névviselésre külföldi jogot kell alkalmazni.
 A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény  (Csjt.) 1. § (2) E törvény alkalmazása során mindenkor a kiskorú gyermek érdekére figyelemmel, jogait biztosítva kell eljárni.
A Csjt. 35. § (1) A gyermek apjának azt kell tekinteni, akivel az anya a fogamzási idő kezdetétől a gyermek születéséig eltelt idő vagy annak legalább egy része alatt házassági kötelékben állott. A házasság érvénytelensége az apaság vélelmét nem érinti.

 A Csjt. 37. § (1) A teljes hatályú elismerő nyilatkozat az apaságot egymagában megállapítja.
(3) Ilyen elismerő nyilatkozatot csak személyesen lehet tenni. A cselekvőképességében korlátozott személy elismerő nyilatkozata csak akkor érvényes, ha ahhoz törvényes képviselője hozzájárult. Ha a törvényes képviselő tartósan gátolva van, vagy a hozzájárulást nem adja meg, azt a gyámhatóság hozzájárulása pótolhatja.
(4) A nyilatkozat teljes hatályához szükséges az anyának, a kiskorú gyermek törvényes képviselőjének és ha a gyermek a tizennegyedik életévét betöltötte, a gyermeknek a hozzájárulása is. Ha az anya, illetőleg a gyermek nem él, vagy nyilatkozatában tartósan gátolva van, a hozzájárulást a gyámhatóság adja meg.

 Csjt. 42. § (2) Ha nincs olyan személy, akit a gyermek apjának kell tekinteni, a gyermek az anyja családi nevét viseli mindaddig, amíg a képzelt apát az anyakönyvbe be nem jegyezték. Az anya a képzelt személy apaként való bejegyzésére irányuló eljárás során bejelentheti, hogy a gyermeke továbbra is az ő családi nevét viseli.

A fent ismertetett  tényállás és az idézett jogszabályi előírások alapján a bíróság a peres eljárás eredményeként aggálymentesen megállapította, hogy:

nem vitatott tény a felek között, hogy a Gergely Richárd utónevű gyermek 2009.december 31-én külföldi államban felperes neve és alperesi beavatkozó neve élettársi kapcsolatából született, a gyermek biológiai apja a felperes, anyja az alperesi beavatkozó.

Miután a perbeli gyermek külföldön született, a bíróság osztotta a felperesi álláspontot abban a kérdésben, hogy a gyermek születéskori személyes joga a külföldi jog. Amint arra már a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság 2.Pf.20.495/2011/3.számú végzése indokolásában rámutatott, az 1979.évi 13.tvr. 42.§ (2) bekezdése értelmében a gyermeknek az elismerés idején fennállott személyes joga szerint kell az apai elismerő nyilatkozatot értékelni, a gyermek személyes joga pedig születésekor a tvr. 11.§ (1) és (4) bekezdésében foglaltakra figyelemmel a külföldi jog. E másodfokú bíróság is megállapította, hogy a felperes apaságát a gyermek vonatkozásában a hiteles fordítással ellátott anyakönyvi kivonat is igazolja.

Azzal, hogy a gyermek  születéskori személyes joga a külföldi jog, a gyermek apai elismerését a gyermeknek az elismerés idején fennálló személyes joga szerint kell elbírálni. 

 Nem vitás, hogy teljes hatályú apai elismerő nyilatkozathoz mást kíván meg a hazai, illetve mást a születés helye és ideje szerinti külföldi jog. Az sem vitás, hogy az apai elismerő nyilatkozat Magyarországon a Csjt. 37.§ (3) bekezdése alapján csak személyesen tehető meg, elektronikus úton erre nincs jogszabályi lehetőség, azonban az 1979. évi 13. tvr. 42. § (3) bekezdése egyértelmű rendelkezést tartalmaz arra nézve, hogy az elismerést alaki okból nem lehet érvénytelennek tekinteni, ha az akár a magyar jog, akár az elismerés helyén és idején hatályos jog szerint alakilag érvényes. Külföldi államában  a gyermek születésekor az apai elismerő nyilatkozat megtétele jogszerű volt, az a valós helyzetet tükrözte, ezáltal a gyermek érdekeinek megfelelt, számára rendezett családjogi helyzetet teremtett. 

Azt a születési anyakönyvi kivonatot, mely külföldön került kiállításra az ott irányadó jogszabályoknak megfelelően, elektronikus úton hitelesítette alperesi beavatkozó neve is. A külföldi születési anyakönyvi kivonat hitelességét egyebekben az alperes sem vitatta.

Az Ar.81/D. § (1) is kimondja, hogy amennyiben a külföldi okiratban szereplő családi név nem felel meg a Csjt. szabályainak, a szülők nyilatkozata alapján kell a Csjt. szabályainak megfelelő családi nevet feltüntetni, kivéve, ha a nemzetközi magánjogról szóló jogszabály alapján a születés anyakönyvezésekor a névviselésre külföldi jogot kell alkalmazni. A perbeli esetben a nemzetközi magánjogról szóló 1979.évi 13.tvr. 42.§ (2) bekezdése értelmében a gyermeknek az elismerés idején fennállott személyes joga szerint kell a névviselésre vonatkozóan a külföldi jogot alkalmazni.

Azt, hogy a felperes neve felperes által tett apai elismerő nyilatkozat az annak megtétele helyén hatályos jog szerint  teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatnak tekintetendő, a Közigazgatási és Igazságügyi Minisztérium Nemzetközi Magánjogi Főosztályának ...... számon ..... augusztus hó 07-én kiadott állásfoglalása is alátámasztja.

 Tévedett az alperes, amikor nem észlelte és nem vonta le a következtetést abból a alperesi beavatkozó neve anya által.... február 4-én város Önkormányzat Polgármesteri Hivatal anyakönyvvezetője előtt tett téves nyilatkozatából, mely szerint felperes neve teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot azonban nem tett. A hatóság  az édesanya nyilatkozatát, fogadta el a rendelkezésre álló okirati bizonyítékkal szemben. 

Az alperes által is hivatkozott  Csjt. 37. § (1) kimondja, hogy a teljes hatályú elismerő nyilatkozat az apaságot egymagában megállapítja.A perbeli ügyben a felperes teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot tett, mely apai elismerő nyilatkozat teljes hatályát nem érinti, hogy azt a gyermek születése, illetve az elismerés idején fennálló személyes joga alapján történt, hisz a gyermek apai elismerését a gyermeknek az elismerés idején fennálló személyes joga szerint kelbírálni (1979. évi 13. tvr. 42. §)

 A felperesi álláspontot osztotta a bíróság abban is, hogy az 1979. évi 13. tvr. 72. § (1) bekezdés a) pontja értelmében külföldi bíróságnak vagy más hatóságnak a határozatát el kell ismerni, ha  az eljárt külföldi bíróság vagy más hatóság joghatósága a magyar törvényben megállapított joghatósági szabályok valamelyike alapján megalapozott volt. Jelen ügyben az elismerés helyén és idején hatályos jog szerint  tett teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot követően a gyermek születésének anyakönyvezése tárgyában kiadott születési anyakönyvi kivonat - melynek hitelességét az alperes sem vonta kétségbe -  alakilag érvényes, melyet a magyar hatóságnak el kell ismernie.

A Csjt. - melynek egyéb rendelkezésére az alperes is hivatkozott - azt is kimondja 42. § (2) bekezdésében, hogy a gyermek az anyja családi nevét viseli mindaddig, amíg a képzelt apát az anyakönyvbe be nem jegyezték - abban az esetben, ha nincs olyan személy, akit a gyermek apjának kell tekinteni. A perbeli esetben az anyakönyvvezető rendelkezésére bocsátott okirati bizonyíték tanúsította, hogy volt olyan személy, akit a gyermek apjának kellett tekinteni. 

Az Ar.  47. § (2) bekezdése kizárólag abban az esetben teszi lehetővé az anyakönyvvezető számára a születésnek az apa adatai nélkül történő anyakönyvezését, ha a bejegyzés időpontjában a gyermek apját nem lehet megállapítani. A perbeli esetben a felek által nem vitatott külföldi születési okirat tanúsította, hogy kit kell a gyermek apjának  tekinteni. Egyebekben a felperes biológiai apaságának tényét a felek egyike sem vitatta.

A perbeli anyakönyvi eljárásban három személy érdekelt, a hazai anyakönyvezést kérő anya, az anyakönyvi bejegyzés kijavítását kérő apa, illetve a gyermek. Az alperes által is hivatkozott Csjt. 1.§-ában mondja ki, hogy e törvény alkalmazása során mindenkor a kiskorú gyermek érdekére figyelemmel, jogait biztosítva kell eljárni. Az, hogy egy rendezett családi jogállású gyermek családjogi helyzete rendezetlenné váljon, illetve részére esetlegesen  képzelt személy kerüljön a későbbiekben apaként bejegyzésére, semmiképpen nem a kiskorú gyermek érdekeit szolgáló döntés.  Jelen anyakönyvi eljárásban mind az anyakönyvvezető, mind az alperes kizárólag az anya egyoldalú, feltételezett érdekeit szem előtt tartva járt el.

Csupán megjegyzi a bíróság, hogy - bár valóban nem volt tárgya jelen eljárásnak az anya kilétének a vizsgálata - sérti az ügyfélegyenlőség elvét is, hogy a perbeli születési anyakönyvi kivonat alapján a hazai anyakönyvezés során - anélkül, hogy az anyaság tényét igazolni tudta volna - a bejegyzendő anya személyét automatikusan elfogadta az anyakönyvvezető, az apa esetében pedig ez az okirat nem volt elegendő .

A hazai anyakönyvezési eljárásban értelmezhetetlen az az alperesi beavatkozói hivatkozás - illetve ennek az anyakönyvvezető által történő automatikus elfogadása -, hogy azért volt szükséges  a gyermek perbeli módon történt anyakönyvezése, mert a magyar állampolgárság feltétele volt annak, hogy az alperesi beavatkozó és gyermeke a társadalombiztosítási ellátásban részesülhessen, illetve, hogy a GYES,  a családi pótlék megállapítható legyen.   1993. évi LV. törvénynek a gyermek születésekor hatályos 3. § (1) bekezdése alapján leszármazás folytán megszerezte a magyar állampolgárságot.

A fent kifejtettekre tekintettel a bizonyítási eljárás eredményeként a bíróság megállapította, hogy az alperes döntése jogszabálysértő, mert 
a 1979. évi 13. számú törvényerejű rendelet 42. § (1) bekezdését tartotta irányadónak e tvr. 42.§ (2) bekezdése helyett a gyermek születéskori személyes joga tekintetében.  
Az Ar. 81/B. § (2) bekezdését tévesen alkalmazta, amikor a hazai anyakönyvezéshez csatolt külföldi születési anyakönyvi kivonatot figyelmen kívül hagyva a gyermeknek az apa adatai nélkül történt bejegyzését jogszerűnek tartva annak kijavítása iránt nem intézkedett. 
Ekörben megsértette a hatóság az Ar. 47. § (1) bekezdésének azon rendelkezését, mely szerint annak a férfinak a személyi adatait jegyzi be a anyakönyvvezető, akit a gyermek apjának kell tekinteni. 
 A közigazgatási szerv a kiskorú gyermek mindenek felett álló érdekeit sértve értelmezte a Csjt. 35. § (1) bekezdésének azon rendelkezését, mely szerint azt kell a gyermek apjának  tekinteni, .. aki a gyermeket teljes hatályú apai elismerő nyilatkozattal magáénak ismerte el. 

Mindezekre figyelemmel a  bíróság  Pp. 339.§ (2) bekezdésének d) pában biztosított jogkörében eljárva az alperesi határozatot megváltoztatta.

A bíróság az alperes személyes illetékmentességére tekintettel az  eljárási illetéknek a Magyar Állam általi viselésről határozott. Mivel a felperes perköltséget igényelt, a bíróság a Pp.77-83.§-ai alapján a rendelkező részben foglaltak szerint döntött.

Budapest, 2012.  október  hónap 16. napja

Rásóné dr. Sándor Júlia s. k.
	      bíró