Budapest Környéki Törvényszék

	
	A Budapest Környéki Törvényszék dr. Korinek Teréz ügyvéd által képviselt    felperesnek, dr. Varga Brigitta Edit jogi előadó által képviselt  Pest Megyei Kormányhivatal  (1052 Budapest, Városház u. 7. ) alperes ellen,
élelmiszerlánc felügyeleti bírság ügyében meghozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében meghozta a következő

í t é l e t e t:

A bíróság a felperes keresetét elutasítja. 

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek  20.000,- (Húszezer) Ft perköltséget.

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy a Magyar Államnak - külön felhívásra - fizessen meg 20.000,- (Húszezer) Ft eljárási illetéket.

Az ítélet ellen nincs helye fellebbezésnek.
	I n d o k o l á s:

A bíróság a közigazgatási és a peres iratok alapján a következőket állapította meg:
A Pest Megyei Kormányhivatal  Élelmiszerlánc-biztonsági és Állategészségügyi Igazgatóság Budai Kerületi Állategészségügyi és Élelmiszer-ellenőrző Hivatalához panaszbejelentés érkezett. A panaszbejelentésben foglaltak szerint illegálisan árultak tojást, sajtot egy autógumis műhely pincéjéből nagyban, éttermek részére is. 
A panaszbejelentés kivizsgálása céljából a Budai Kerületi Hivatal (a továbbiakban elsőfokú hatóság) helyszíni ellenőrzést végzett a szám alatti háztartásban. A hatósági ellenőrzésekre  2011. 07. 20-án és 2011. 08. 01-jén került sor. A 2011. 07. 20-án felvett,  számú jegyzőkönyv szerint az ellenőrzés helyszínén tojás értékesítés volt, a tojások jelöletlenek voltak, minőség megőrzési idejük ismeretlen. A felperes tevékenységét a hatóság felé nem jelezte, a helyszínen 285 tálca tyúktojást találtak. A kiírás szerint egy db tojás ára 25,- Ft. A tétel értéke 213.750,- Ft. A jegyzőkönyvet a felperes aláírta, de a pincéje hatósági zár alá vonásával nem értett egyet, a hatóságot távozásra szólította fel. A  Hivatal képviselői aznap - egy későbbi időpontban, de rendőri kísérettel - tértek vissza a pince hatósági zár alá helyezése miatt. A felperes a .számú jegyzőkönyvet nem írta alá, a  Hivatal hatósági tanúkat alkalmazott. 2011. augusztus 1-jén a hivatal munkatársai a helyszínre visszamentek a hatósági zár alá vont tojások megsemmisítésének elrendelését és elszállítását jegyzőkönyvbe foglalták. A felperes a jegyzőkönyvet csak a rendőri segítség kiérkezése előtt volt hajlandó aláírni. 

A Pest Megyei Kormányhivatal Élelmiszerlánc-biztonsági és Állategészségügyi Igazgatóság Budai Kerületi Állategészségügyi és Élelmiszer-ellenőrző Hivatala  . ügyiratszámú, 2011. augusztus 18-án kelt elsőfokú határozatában a felperest 1.000.000,- Ft összegű élelmiszerlánc-felügyeleti bírság megfizetésére kötelezte. Az elsőfokú határozat indokolási részében hivatkozott a tényállásban, a jegyzőkönyvben foglaltakra, arra, hogy megállapítást nyert, hogy a felperes gumis műhelyében engedély nélkül hozott tojást forgalomba, és a Pest Megyei Kormányhivatal munkáját hátráltatta. A felperes tevékenységével az élelmiszerláncról szóló, 2008. évi XLVI. törvény 8. § (1) bekezdését megsértette, az Éltv. 63. § (1) bekezdés a), aj) és b) pontja szerint bírságot kell kiszabni a felperessel szemben. A bírság kiszabásának módját az elsőfokú határozat a fenti jogszabályhelyekben és a 194/2008. (VII. 31.) Korm. rendelet 11. § (2) és (3) bekezdésében, 12. § (3) bekezdésében és 5. sz. mellékletében foglaltak alapján határozta meg. A szorzókat az elsőfokú határozat indokolási részében foglaltak szerint határozta meg.

A határozattal szemben a felperes fellebbezéssel élt. A fellebbezésre eljárt  Élelmiszerlánc-biztonsági és Állategészségügyi Igazgatósága . ügyiratszámú, 2011. szeptember 22-én kelt másodfokú határozatában az elsőfokú határozatot megváltoztatta, a bírság mértékét csökkentette, a felperest 750.000,- Ft élelmiszerlánc-felügyeleti bírság megfizetésére kötelezte. Elrendelte a fellebbezési illeték visszatérítését. A másodfokú határozat indokolási részében tartalmazta a tényállásban, a felperesi fellebbezésben foglaltakat, e szerint a felperes a bírságot méltánytalanul soknak tartja, a mérséklését kéri. Kérte figyelembe venni, hogy a tojások a saját tulajdonában lévő, lajosmizsei tanyáról származnak. Emberi fogyasztásra napi 20-50 db-ot adott el. A pincében lévő tojásokat nem eladásra, hanem állatai etetésére szánta. A tyúkokat továbbértékesítés céljából vette, az év elején a szalmonella vizsgálat megtörtént. Utólagosan engedélyt kért az árusításhoz a hatóságtól, a fellebbezéséhez a hivatkozott iratokat csatolta. A másodfokú hatóság határozatában az 52/2010. (IV.30.) FVM rendelet 5. § (1) bekezdésében foglaltakra hivatkozott. Hivatkozott az 5. § (3) bekezdésében foglaltakra. E szerint a kerületi hivatal a kistermelőt nyilvántartásba veszi és regisztrációs számmal látja el, illetve írásban bejelentési kötelezettsége van a felperesnek. Hivatkozott a 6. § (1) bekezdésben foglaltakra, a 6. § (5) és (7) bekezdésben foglaltakra. A bírság összegét a Ket. 105. §-a szerinti jogkörében megváltoztatta. Figyelembe vette, hogy a hatósági ellenőrzést követően a felperes bejelentési kötelezettségének eleget tett, ezt igazolta. A másodfokú határozat az Éltv. 63. § (1) bekezdés aj) és b) pontjára hivatkozott, e szerint bírságot kell kiszabni. Hivatkozott a bírságrendelet 11. §-ára, A) és B) táblázatában foglaltakra. A bírságot mérlegelési jogkörében a 63. § (1) bekezdés aj) pontjára vonatkozóan 2-10 szorzó vonatkozásában a 10-es szorzót alkalmazva határozta meg. Indokolása szerint a felperes az elsőfokú hatóság munkatársait feladatuk ellátása során akadályozta, ezért rendőri segítséget voltak kénytelenek igénybe venni. A törvény 23. § (1)-(2) bekezdés szerinti, nyilvántartásba vétel nélkül végzett tevékenységgel kapcsolatosan a 2-10-es szorzó vonatkozásában az 5-ös szorzót alkalmazta, figyelemmel a megtalált tojások nagy számára. E szerint az engedélyezett heti maximális mennyiséget a felperes túllépte. Kiemelte, hogy nem fogadta el a fellebbezésben hivatkozottakat, miszerint a felperes a tojásokat az állatai etetésére használta volna, mert az ellenőrzés helyszínén erre semmilyen körülmény nem utalt, éppen tojás eladás folyt. 

A másodfokú határozattal szemben a felperes keresettel élt. Kérte a bírság csökkentését, a végrehajtás felfüggesztését, hivatkozott az elsőfokú határozatban foglaltakra. Kifogásolta, hogy a másodfokú határozatban csak azt a körülményt vette figyelembe az alperes, hogy időközben megszerezte az értékesítésre vonatkozó közigazgatási  határozatot. Kiemelte, hogy az alperes módosított bírságösszege is túlzott mértékű, nincs arányban az elkövetett cselekménnyel. Kifogásolta, hogy a tényállást nem kellően tárta fel az alperes, kifogásolta, hogy a határozat indokolásában sajt forgalmazása is szerepel, holott sajtot nem értékesített. Kifogásolta a határozat állítását, miszerint nagyban, éttermek részére való árusításról van szó. Nyilvánvaló feltételezés, hiszen kis faluról volt szó. Előadta, hogy a   tanyán a foglalkoztatott állatorvos tudja igazolni, hogy az állatállomány egészségügyi szempontból tökéletes állapotban volt. Kifogásolta a bírság mérlegelési szempontjainak alkalmazását, előadta, hogy a bírság összege legfeljebb 15.000,-, 30.000,- 50.000,- Ft lehetett volna. Kérte a határozat hatályon kívül helyezését, a cselekménnyel arányban álló büntetési tétel alkalmazását. Hivatkozott az 52/2010.(IV.30.)FVM rendeletre. A felperes 2011. december 6-án érkezett keresetkiegészítésében előadta, hogy állattartásra vonatkozó jogszabályokat nem szegett meg, hivatkozásait a bírság mértéke vonatkozásában megismételte, előadta, hogy a bírság mértékének összege legfeljebb 15.000,- - 30.000,- -50.000,- Ft lehetett volna. Előadta, hogy a bíróság előtt a köztudomású tényeket valónak kell elfogadni, külön nem kell bizonyítania. Az ügy tárgyalásán a felperes a keresetében foglaltakat fenntartotta, kérte, hogy a bíróság a szabálysértési törvényt alkalmazza a hivatkozott közigazgatási eljárásban, annak 92. § (3) bekezdésében foglaltakra hivatkozott. Kiemelte, hogy a szabálysértési törvényben szerepel az elkobzás mint jogintézmény. Az alperes büntetést, szankciót, elkobzást alkalmazott és bírságot is kiszabott. Hivatkozott a szabálysértési törvény 22. §-ban foglaltakra. Kiemelte, hogy az alperesi hatóság mulasztott amikor nem felszólítással, hanem bírsággal szankcionálta a felperest. Hivatkozott egy interneten talált tanulmányra, amely szerint az élelmiszerláncról szóló törvény célja nem lehet az, hogy a vállalkozást ellehetetlenítse. A felperes az ügy tárgyalásán személyesen előadta, hogy hibás a tényállás a határozatban, hiszen nem sajtot, és nem is éttermek részére értékesített. Az ellenőrök kiprovokálták magatartásukkal azt, hogy ő kitessékelte őket. Előadta, hogy a hiányzó engedélyeket később beszerezte. Kifogásolta, hogy a határozat mérlegelési szempontjai szerint egy tényállás tekintetében több tényállást vettek figyelembe, két szorzót alkalmaztak, előadta, hogy ez jogsértő. 

A alperes ellenkérelmében kérte a kereset elutasítását, perköltségigénye volt a bíróság mérlegelése szerint, a határozatában foglaltakat fenntartotta. Kiemelte, hogy a felperes által sem vitatottan a tevékenysége jogsértő volt, hivatkozott arra, hogy a helyszínen készült jegyzőkönyv a Pp. 195. § (1) bekezdése szerint közokirat. Hivatkozott arra, hogy a hatóság az eljárás során fényképeket készített. Hivatkozott arra, hogy a felperesi okiratok hatósági ellenőrzést követően kerültek kiállításra, utólag figyelembe nem vehetők. Ettől függetlenül mérlegelési szempont alkalmazásánál a másodfokú hatóság ezeket figyelembe vette. Hivatkozott arra, hogy az Éltv. 63. § (1) bekezdés aj) pontja alkalmazandó, és a 194/2008(VII. 31.)Korm. rendelet 5.sz. mellékletének B) táblázata alkalmazandó. Előadta, hogy a keresetlevél állattartásra vonatkozó részei irrelevánsak. Az ügy tárgyalásán az alperesi jogi képviselő hivatkozásait fenntartotta, előadta, hogy az eljáró hatóság valóban szabálysértési hatóságként is funkcionál, azonban kiemelte, hogy jelen ügy nem volt szabálysértési ügy, jelen ügyre az élelmiszerláncról szóló 2008. évi XLVI. törvény vonatkozik, a 2. és 57. §-ban foglaltak. Mindkét határozat tartalmazza a hatóság hatáskörét, illetékességét. Előadta, hogy ténylegesen sajtot és nagy áruházak részére való értékesítést csak a panasz tartalmazott, nem pedig a határozat, a határozat tényállásában a panaszban foglaltak előadásaként szerepel a két hivatkozás. Kiemelte, hogy a felperes elismerte, hogy nem volt engedélye, az állatokkal való feletetésre való hivatkozása irreleváns, hiszen a fényképek és a jegyzőkönyv is azt tanúsítja, hogy emberi fogyasztásra tárolta a tojásokat. Kiemelte, hogy a 2011. július 20-án 13 óra 30 perckor felvett  .számú jegyzőkönyv legutolsó sora is tartalmazza, hogy a felperes a tojásértékesítést táblán hirdette. Kiemelte, hogy a helyszínen digitális fényképezőgéppel fényképek készültek. Kiemelte, hogy a fényképeken szerepel a felperes hirdetőtáblája, ezen tanyasi tojás eladó felirat van. Kiemelte, hogy az alperesi határozat 4. oldalán mérlegelési szempontként a megtalált tojások nagy számára hivatkozott, kiemelte, hogy a felperes kötelezettsége bizonyítani a Pp.164. § szerint azt a hivatkozást, hogy ténylegesen az állataival kívánta a pincében talált tojásokat feletetni. 

A felperes keresete nem alapos.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 109. § (1) bekezdése szerint: az ügyfél, illetve a kifejezetten rá vonatkozó rendelkezés tekintetében az eljárás egyéb résztvevője a hatóság jogerős határozatának felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül jogszabálysértésre hivatkozással kérheti a közigazgatási ügyekben eljáró illetékes bíróságtól a határozatot hozó hatóság elleni kereset indításával. A keresetindítás határidejét törvény eltérően is meghatározhatja.

A közigazgatási perben a bíróság a támadott határozatok jogszerűségét a határozat meghozatalakor fennálló tények, körülmények (Pp. 339/A. §) alapján vizsgálhatja a felperes keresetében foglaltakra figyelemmel.(Pp. 215. §) A felperes keresetében eljárási és anyagi jogszabálysértésre is hivatkozhat, valamint arra, hogy a közigazgatási szervek az alkalmazott jogszabályt tévesen értelmezték. Eljárási jogszabálysértés hatályon kívül helyezést akkor eredményezhet, ha az az érdemi döntésre is kihatott.(Ket. 111. §) A támadott határozat jogszabálysértő voltát a felperesnek kell bizonyítani a Pp. 164.§-ra figyelemmel. 

A Ket. 50. § (1) A hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. (4) A hatósági eljárásban olyan bizonyíték használható fel, amely alkalmas a tényállás tisztázásának megkönnyítésére. Bizonyíték különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemléről készült jegyzőkönyv, a szakértői vélemény, a hatósági ellenőrzésen készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték.

A bíróság rögzíti, hogy az eljárás során a közigazgatási eljárás keretében megtartott hatósági ellenőrzésekre 2011. 07. 20-án és 2011. 08. 01-jén került sor. A 2011. 07. 20-án felvett,  . számú jegyzőkönyv (Pp. 195. § (1) bek. közokirat) szerint az ellenőrzés helyszínén tojás értékesítés volt, a tojások jelöletlenek voltak, minőség megőrzési idejük ismeretlen. A felperes tevékenységét a hatóság felé nem jelezte, a helyszínen 285 tálca tyúktojást találtak. A kiírás szerint egy db tojás ára 25,- Ft. (fényképek) A tétel értéke 213.750,- Ft. A jegyzőkönyvet a felperes aláírta, de a pincéje hatósági zár alá vonásával nem értett egyet, a hatóságot távozásra szólította fel. A Hivatal képviselői aznap - egy későbbi időpontban, de rendőri kísérettel - tértek vissza a pince hatósági zár alá helyezése miatt. A bíróság rögzíti,hogy szabálysértési jogszabályok alkalmazására nem került sor. 

A kistermelői élelmiszer-termelés, -előállítás és -értékesítés feltételeiről szóló 52/2010. (IV. 30.) FVM rendelet 5. § (1) A kistermelő az 1. § (1) bekezdése szerinti tevékenységének - kivéve kis mennyiségű nem állati eredetű alaptermék termelését, vadon termő alaptermék összegyűjtését és betakarítását - megkezdését, tevékenységének lényeges megváltozását, szüneteltetését és megszűnését a gazdaság helye szerint illetékes Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal (a továbbiakban: MgSzH) kerületi hivatalának (a továbbiakban: illetékes kerületi hivatal) írásban be kell jelentenie, a következő adatok feltüntetésével: a) a kistermelő neve, címe, b) a gazdaság vagy élelmiszer-előállítás helye, c) az értékesíteni kívánt élelmiszerek megnevezése. (2) Amennyiben a kistermelő a kereskedelmi tevékenységek végzésének feltételeiről szóló 210/2009. (IX. 29.) Korm. rendelet (a továbbiakban: 210/2009. Korm. rendelet) hatálya alá tartozó kereskedelmi tevékenységet kíván folytatni, úgy azt a 210/2009. Korm. rendelet szerint köteles bejelenteni. Amennyiben az alaptermék vagy termék forgalomba hozatalának bejelentése MgSzH-nál kerül teljesítésre, azt a kerületi hivatalnál kell megtenni. (3) A kerületi hivatal a kistermelőt nyilvántartásba veszi és regisztrációs számmal látja el az Éltv. 38. §-a szerint. 6. § (5) Az étkezési tyúktojás értékesítése esetén - a helyi piacon értékesített tojások jelöléséről szóló jogszabályban foglalt kivétellel - fel kell tüntetni az egységes közös piacszervezésről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletben és az 1234/2007/EK tanácsi rendelet részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló 2008. június 23-i 589/2008/EK bizottsági rendeletben előírt jelölést. A gazdaságában legfeljebb 50 tojótyúkot tartó kistermelőnek az általa termelt és a végső fogyasztó részére a gazdaság helyén vagy házhoz szállítással értékesített tojáson nem kell feltüntetnie a termelő megkülönböztető számát tartalmazó kódot, amennyiben az értékesítés helyén feltünteti a nevét és címét. (7) A kistermelőnek nyilvántartást kell vezetnie az általa előállított termékek mennyiségéről, az előállítás idejéről, az értékesített mennyiségről és az értékesítés helyéről, idejéről. A nyilvántartást vagy annak másolatát a kistermelőnek az árusítás helyén kell tartani. A kistermelő köteles a nyilvántartást, valamint a húsvizsgálatot igazoló hússzállítási igazolásokat 2 évig megőrizni.

A Ket. 72. § (1) A határozatnak - ha jogszabály további követelményt nem állapít meg - tartalmaznia kell e) az indokolásban ec) a mérlegelési, méltányossági jogkörben hozott határozat esetén a mérlegelésben, a méltányossági jogkör gyakorlásában szerepet játszó szempontokat és tényeket.

A Pp. 339/B. § Mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozat akkor tekintendő jogszerűnek, ha a közigazgatási szerv a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabályokat betartotta, a mérlegelés szempontjai megállapíthatóak, és a határozat indokolásából a bizonyítékok mérlegelésének okszerűsége kitűnik.

Az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény (Éltv.) 2. § (1) E törvény hatálya kiterjed mindazon természetes személyre, jogi személyre és jogi személyiséggel nem rendelkező gazdálkodó szervezetre, aki (amely) az élelmiszerlánc szereplője. (2) A törvény alkalmazási köre kiterjed a) az élelmiszer termelésére, előállítására, szállítására, tárolására és forgalomba hozatalára.
57. § Az élelmiszerlánc-felügyeleti szerv az e törvény végrehajtására kiadott jogszabályban meghatározottak szerint, a feltárt jogsértés súlyával arányosan, a jogsértésben rejlő kockázat mértékének és jellegének figyelembevételével a következő intézkedéseket hozhatja: f) termék előállítását, tárolását, szállítását, felhasználását, forgalomba hozatalát, behozatalát, kivitelét, illetékességi területén való átszállítását feltételhez kötheti, korlátozhatja, felfüggesztheti, megtilthatja; g) elrendelheti a termék forgalomból való kivonását, visszahívását, megsemmisítését, ártalmatlanítását; l) élelmiszert emberi fogyasztásra alkalmatlannak minősíthet.

63. § (1) Élelmiszerlánc-felügyeleti bírságot kell kiszabni a) azzal szemben, aki tevékenységével vagy mulasztásával aj) az élelmiszer-termelésre, -előállításra, -feldolgozásra, -tárolásra, -szállításra és -forgalomba hozatalára; vonatkozó, a 60-62. §-okban meghatározottaktól eltérő egyéb előírásokat megszegi.
Az élelmiszerlánc felügyeletével összefüggő bírságok kiszámításának módjáról és mértékéről szóló 194/2008. (VII. 31.) Korm. rendelet 11. § (1) Az élelmiszerlánc-felügyeleti bírság alapösszege tizenötezer forint. (2) Az élelmiszerlánc-felügyeleti bírság mértékének megállapításához a bírság alapösszegét a jogsértés körülményeitől függően meg kell szorozni az 5. számú mellékletben meghatározott szorzókkal. (3) Több tényállás együttes fennállása esetén valamennyi vonatkozó szorzót összeszorozva kell az élelmiszerlánc-felügyeleti bírság mértékét megállapítani.12. § (1) (3) Amennyiben az élelmiszerlánc-felügyeleti bírság a Tv. 63. § (1) bekezdés b) pontja alapján kerül kiszabásra, a 11. § szerint megállapított összeg nem lehet kevesebb ötvenezer forintnál.

A bíróság megállapította, hogy az alperes a tényállást feltárta, azt a jegyzőkönyvek, képek, de a felperes nyilatkozata is alátámasztja, illetve az alperesi határozat a mérlegelés szempontjait világosan tartalmazta, „a felperes gumis műhelyében engedély nélkül hozott tojást forgalomba, és a hatóság munkáját hátráltatta" a bíróságnak jogsértés hiányában nincs felülmérlegelési joga. A felperes pedig ezzel ellentétben csak állított, de nem bizonyított.(Pp. 164.§) nem igazolta azt a hivatkozást, hogy ténylegesen az állataival kívánta a pincében talált 285 tálca tojást fel-etetni. A bíróság a 2011. augusztus 1-ét követően keletkezett iratokat a mérlegelés során mellőzte, (Pp. 221. §) figyelemmel arra, hogy a Pp.339/A. §-ban foglaltak alapján a 2011. augusztus 01-ig fennálló tényeket vette a tényállás alapjául. Az 52/2010. (IV. 30.) FVM rendelet 1. melléklet A. rész illetve a szabálysértési törvény különböző § -aira való hivatkozások az ügy eldöntése szempontjából irrelevánsak voltak, az elkobzásról rendelkező döntés pedig nem volt az ügy tárgya. A sajt árusítása és az étterem részére, történő értékesítés a panaszban hivatkozott körülmények, a megállapított tényállás alapjául nem szolgáltak, a felperesi hivatkozás az internetről beszerzett okirat tekintetében a bíróságot a Pp. 4. § szerint nem köti. A fent kifejtettekre tekintettel a bíróság, miután az alperesi eljárásban a Pp.339. § (1) bekezdésében foglalt feltétel - jogszabálysértés - nem valósult meg, az alaptalan keresetet elutasította. 

A bíróság a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján figyelemmel a Pp. 78. § (2) bekezdésére, a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. § (2) bekezdés a) pontjában (3) bek., és (6) bek.-ben foglaltakra kötelezte a felperest az alperes részére a rendelkező részben foglaltak szerinti perköltség megfizetésére, mérlegelve az alperesi jogi munkát, az előkészítő iratok tartalmát, illetve azt, hogy az alperesnek az ügy tárgyalásán való személyes megjelenése kapcsán költsége merült fel. 

A per tárgyi illetékfeljegyzési joga folytán le nem rótt eljárási illetéket az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 38. § (1) bekezdése, illetve a 6/1986.(VI. 26.) IM. rendelet 13. § (2) bekezdése alapján a felperes köteles megfizetni. 

A bíróság ítéletének meghozatalánál figyelemmel volt a 2011. évi CCI. törvény 5. §-ára: „ Hatályát veszti a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény 212. § (2) bekezdése."valamint a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény 16. § Magyarországon az igazságszolgáltatást a következő bíróságok gyakorolják: c) pont: a törvényszék" -ban foglaltakra.

Az ítélet ellen a Pp. 340. § (1) bekezdése a fellebbezést kizárja. 

	Budapest, 2012. évi   március    hó   7.    napján

                                                                                dr. Minya Krisztián  s. k.
								     bíró

A kiadmány hiteléül: