A Pécsi Városi Bíróság
7.P.22.639/2011/22. szám

A Pécsi Városi Bíróság a Boronkai-Gál Ügyvédi Iroda (ügyintéző: dr. Boronkai Zsolt ügyvéd) által képviselt felperesnek, – a dr. Chiorean Gabriella jogtanácsos által képviselt alperes ellen jövedelempótló járadék megfizetése iránt folyamatban lévő perébenmeghozta a következő 

ítéletet:

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 2012. május 1. napjától kezdődően havonta előre, minden hónap 5. napjáig havi bruttó 28.058,- (huszonnyolcezer-ötvennyolc) forint jövedelempótló járadékot, valamint tizenöt napon belül a 2009. augusztus 19. napjától 2012. április 30. napjáig terjedő időre bruttó 949.815,- (kilencszáznegyvenkilencezer-nyolcszáztizenöt) forint lejárt jövedelempótló járadékot, ennek 2011. január 1. napjától június 30. napjáig évi 5,75%, 2011. július 1. napjától 2011. december 31. napjáig évi 6 %, 2012. január 1. napjától a kifizetés napjáig évi 7 %, illetve a mindenkori késedelemmel érintett naptári félévet megelőző utolsó napon érvényes jegybanki alapkamattal egyező mértékű kamatát, továbbá 380.400,- (háromszáznyolcvanezer-négyszáz) forint perköltséget. 

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg az állam javára, az illetékes adóhatóság felhívására, az ott írt módon és számlára 116.100- (száztizenhatezer-egyszáz) forint le nem rótt eljárási illetéket.

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg az állam javára, Pécsi Törvényszék Gazdasági Hivatalának felhívására, az ott írt módon és számlára 144.139,- (száznegyvennégyezer-százharminckilenc) forint állam által előlegezett költséget. 

A bíróság a jövedelempótló járadék iránt a fentieket meghaladóan előterjesztett keresetet elutasítja.

Az ítélet ellen a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül a Pécsi Városi Bíróságon írásban, három egyező példányban benyújtható vagy ugyanott jegyzőkönyvbe mondható fellebbezésnek van helye. 

Járadékra vonatkozó részében az ítélet fellebbezésre tekintet nélkül előzetesen végrehajtható. 

A bíróság tájékoztatja a peres feleket, hogy a fellebbezési határidő lejárta előtt előterjesztett közös kérelmük alapján a fellebbezés tárgyaláson kívüli elbírálása kérhető.

A másodfokú bíróság a fellebbezést tárgyaláson kívül bírálhatja el, ha a fellebbezés csak a kamatfizetésre, a perköltség viselésére vagy összegére, a meg nem fizetett illeték vagy az állam által előlegezett költségek megfizetésére vonatkozik, illetve csak az előzetes végrehajthatósággal, a teljesítési határidővel vagy a részletfizetés engedélyezésével kapcsolatos, vagy csak az ítélet indokolása ellen irányul.

Ha a felek a tárgyalás megtartását kérik, a másodfokú bíróság a fellebbezést tárgyaláson bírálja el.

Indokolás: 

Az 1952. évben született felperes 2006. március 15. napján személygépkocsi utasaként az alperes biztosítottja által okozott közlekedési balesetben sérült. 
A baleset során elszenvedett baloldali kulcscsonttörése az anatómiaitól eltérő helyzetben, 2 cm-es rövidüléssel gyógyult, a baloldali kulcscsont deformitása következményeként a delta izom, az azonos oldali felkarizomzat sorvadásában és a bal oldali vállízület fájdalmas mozgás-korlátozottságában, valamint szubjektív panaszokban (fájdalom, erőtlenség) szenved. 
Az össz-szervezeti egészségkárosodás szempontjából a felperesnél 10%-ban számszerűsíthető maradandó testi fogyatékosság alakult ki, állapotában javulás nem várható, időszakos fizioterápiás kezelésekkel a bizonyosan bekövetkező progresszió lassítható.

A takarító szakképesítéssel is rendelkező felperes családi vállalkozás, a ........Kft. alkalmazásában a takarítónők betanításával, felügyeletével, a szükséges tisztítószerek és eszközök beszerzésével, kiszállításával, kiadagolásával járó munkát végez. A vállalkozás korábban .......... áruházak takarítását is végezte, jelenleg a ......... szülészeti klinika tisztántartásáért felel.

A vegyszerek, tisztítószerek nagyobb részét, 160-180 liter mennyiségben a felperes havi egy alkalommal szerzi be nagykereskedésből, azokat gépkocsival szállítja a célállomásra, a gépkocsitól körülbelül 20-30 méter hosszú úton viszi a raktárba. A vízkőoldós kanna 20 literes kiszerelésben, az általános tisztítószerek 10 literes kiszerelésben, speciális fertőtlenítőszerek 5 literes kiszerelésben vannak, utóbbiak azonban kartonáltak, 3 darab 5 literes kanna képez egy kartont. A kifogyó vegyszereket alkalmanként hó közben is pótolnia kell.
A 3-4 fajta tisztítószert a felperes a 20-22 fő takarítószemélyzet részére hétfőtől péntekig napi rendszerességgel kiadagolja, ehhez a 20 literes vízkőoldós kannát nem kell emelgetnie, mozgatnia, mert abból a kiadagolás adagolófejjel történik, a többi vegyszert emelgetni kell.
A felperes a takarítóasszonyokat betanítja és ellenőrzi, az ellenőrzés során kifogásolt munkarészeket maga is bemutatja. A napi takarításhoz hozzátartozik, hogy a függőleges felületeket is 180 cm magasságig napi rendszerességgel le kell tisztítani, ehhez a moptartó nyelet vállmagasságban kell le-fel mozgatni akként, hogy a függőleges felületre a mopfejet rá is kell nyomni. 
Amennyiben kieső munkaerőt kell pótolni, a rendszereset meghaladó többletmunkát kell elvégezni, vagy új feladat elvégzését kell rutinná tenni, a felperes maga is együtt dolgozik a takarítónőkkel.
Emellett a felperes oktatást, mind elméleti, mind gyakorlati takarítóképzést is végez, a gyakorlati képzés során valamennyi munkafolyamatot a takarítókocsi felépítésétől kezdve (azon két 10 literes és négy 5 literes vödröt kell elhelyezni) maga mutatja be, ő mutatja be a takarítógépek  összeszerelését és használatát is. 
A felperes a fentiek szerint napi szinten átlagosan 2-3 óra időtartamban végez a vállat igénybe vevő fizikai munkát.

A felperes a bal oldali vállízület fájdalmas mozgásbeszűkülése következtében nem képes az ízület mozgásait az élettani határokig kivitelezni. Ezért orvosi szempontból korlátozandó a mindkét kéz együttes használatát igénylő nehéz fizikai munkavégzés alól. A balesetre visszavezethetően észlelhető objektív eltérések mértéke és minősége alapján munkáját többleterő kifejtéssel végezni tudja. Ezen többleterő a közepesnél valamivel enyhébb fokúnak véleményezhető, hozzávetőlegesen  20-25%-os többleterő mértéket jelent.  
 
A felperes 2005. évben, illetve 2006. október 15. napjáig nem rendelkezett társadalombiztosítási nyilvántartásban rögzített jogviszonnyal. Ténylegesen a baleset idején is lényegében ugyanazt a munkát végezte, ügyvezetői  minőségben, családi vállalkozás keretei között. Jövedelme hozzávetőlegesen annak megfelelő volt, mintha alkalmazottként havi 150.000.- forint bruttó jövedelemmel rendelkezett volna; ami abban az időben személyi jövedelemadóval, de a járulékok levonását követően havi 129.750,- forint jövedelemnek felelt meg (járadékalap).  

A felperes 2006. október 15. napjától 2007. június 17. napjáig a ............Kft., 2007. június 18. napjáig a 2007. október 15. napjáig a ................Kft., 2007. október 16. napjától 2008. május 22. napjáig a ...............Kft., 2008. május 23. napjától 2009. február 24. napjáig az ............ Kft., 2009. február 25. napjától 2010. december 31. napjáig a ............Kft. alkalmazásában állt, 2011. januárjától a ................Kft. alkalmazottja. 

2009. évben a felperes éves jövedelme 1.800.000,- forint volt, ami  havi bruttó 150.000,- Ft jövedelmet jelent; ebből a vonatkozó időszakban összesen 15%-ot kitevő nyugdíjbiztosítási,  egészségbiztosítási és munkaerő-piaci járulék levonását követően fennmaradt havi 124.500,- Ft. 
Ebből a rendkívüli munkateljesítménnyel elért jövedelemrész az orvosszakértő által megállapított 20-25% mértékű többlet-erőfeszítés középarányosában 22,5%-ot ért el; ezen, rendkívüli munkateljesítmény figyelmen kívül hagyásával elért havi jövedelme 94.487,50,- Ft volt. 
A 129.750,- Ft járadékalaphoz képest ebben az időszakban  havi (129.750–94.487,50=) 33.262,50,- Ft volt a felperes kiesett jövedelme, azaz a 2009. augusztus 19. napjától 2010. december 31. napjáig terjedő 4,4 hóra 146.355,- forint. 

2010. évben a felperes éves jövedelme 1.977.268,- forint volt, ami átlagosan havi bruttó 164.772,- forintnak felel meg; ebből a vonatkozó időszakban összesen 17%-ot kitevő nyugdíjbiztosítási,  egészségbiztosítási és munkaerő-piaci járulék levonását követően fennmaradt átlagosan havi 136.761,- Ft. 
Ebből a rendkívüli munkateljesítménnyel elért jövedelemrész a 22,5%-nak megfelelően 30.771,- forint, a rendkívüli munkateljesítmény figyelmen kívül hagyásával elért (77,5 %-nak megfelelő) havi átlagos jövedelme 105.990,- Ft volt. 
Ebben az időszakban  havi (129.750–105.990=) 23.760,- Ft volt a felperes kiesett jövedelme, azaz 2010. évre 285.120,- forint.

2011. évben a felperes éves jövedelme 1.800.000,- forint,  havi bruttó jövedelme 150.000,- Ft volt; ebből a vonatkozó időszakban összesen 17,5%-ot kitevő nyugdíjbiztosítási,  egészségbiztosítási és munkaerő-piaci járulék levonását követően fennmaradt havi 123.750,- Ft; ennek a rendkívüli munkateljesítménnyel elért jövedelemrész figyelmen kívül hagyásával számított hányada
(77,5%-a) havi  95.906,- Ft volt. 
Ebben az időszakban  havi (129.750–95.906=) 33.844,- Ft volt a felperes kiesett jövedelme, azaz 2011. évre bruttó 406.128,- forint.

2012. évben a felperes havi bruttó jövedelme 161.000,- Ft; ebből a jelenleg összesen 18,5%-ot kitevő nyugdíjbiztosítási, egészségbiztosítási és munkaerő-piaci járulék levonását követően fennmarad havi 131.215,- Ft; ennek a rendkívüli munkateljesítménnyel elért jövedelemrész figyelmen kívül hagyásával számított hányada (77,5%-a) havi  101.692,- Ft. 
Jelenleg havi (129.750–101.692=) 28.058,- Ft volt a felperes kiesett jövedelme, azaz 2012. év első négy hónapjára bruttó 112.232,- forint.

A teljes hátralékos időszakra (2009. augusztus 19. - 2012- április 30.) a felperes elmaradt jövedelme  összesen 949.815,- forint. 

A felperes módosított kereseti kérelmében kérte, hogy a bíróság kötelezze az alperest 92.000,- Ft gondozási költség, 46.000,- Ft háztartási kisegítő költsége, 23.000,- Ft élelemfeljavítási költség, 17.500,- Ft gyógyszerköltség, 60.000,- Ft közlekedési többletköltség, mindösszesen 238.500,- Ft vagyoni kár és ennek középarányosan, 2006. április 7. napjától a kifizetés napjáig járó törvényes mértékű késedelmi kamatai, valamint további 1.900.000,- Ft nem vagyoni kártérítés és annak a káresemény napjától számított törvényes mértékű késedelmi kamatai megfizetésére. 
Kérte továbbá, hogy a bíróság 2009. augusztus 15. napjától kezdődően és a jövőre nézve minden hó 5. napjáig esedékesen havonta előre havi bruttó 75.000,- Ft többleterő járadék megfizetésére kötelezze az alperest, illetve az ítélethozatalig hátralékossá vált járadék után a középarányos kezdő időponttól számított késedelmi kamatok megfizetését is igényelte. Járadékra vonatkozóan keresetét 2010. február 19. napján terjesztette ki, ezt megelőzően ilyen igénnyel nem lépett fel.

Az alperes módosított ellenkérelme 76.500,- forintot meghaladó részében a kereset elutasítására irányult. Gondozási költség vonatkozásában 22.500,- forintot, háztartási kisegítés címén 40.500,- forintot, élelemfeljavítás címén 13.500,- forintot ismert el. 

A Pécsi Városi Bíróság a 7.P.23.153/2009/28. számú ítéletével kötelezte az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 1.598.500,- forintot és ennek járulékait, valamint 2010. december 1. napjától kezdődően havonta előre havi 37.350,- forint többlet-erőfeszítési járadékot és a 2009. augusztus 19. napjától 2010. november 30. napjáig terjedő időre 582.660,- forint lejárt többlet-erőfeszítési járadékot és ennek járulékait, valamint 328.670,- forint perköltséget. Ezt meghaladóan a keresetet elutasította. Az állam javára kötelezte az alperest 122.800,- forint illeték és 115.500,- forint állam által előlegezett költség megfizetésére. 

Az alperes fellebbezése folytán eljárt Baranya Megyei Bíróság, mint másodfokú bíróság  3.Pf.20.518/2011/4. számú részítéletével az elsőfokú ítéletet 1.598.500.- forint tőke és késedelmi kamatai tekintetében helybenhagyta, az alperes által a felperesnek megfizetendő lejárt és folyamatos 
többlet-erőfeszítési járadék tekintetében a teljes perköltségre is kiterjedően az ítéletet hatályon kívül helyezte, az elsőfokú bíróságot ebben a keretben a per újabb tárgyalására és újabb határozat hozatalára utasította.  

A felperes jövedelempótló járadék címén a keresetét fenntartotta. Az alperes ellenkérelme továbbra is a kereset elutasítására irányult.

A kereset jövedelempótló járadék iránti részében részben  a l a p o s.

A bíróság a fenti tényállást a felperes személyes előadása, .............. tanúvallomása, ............igazságügyi orvosszakértő aggálytalan szakértői véleménye, a felperes által csatolt munkaszerződések, munkaköri leírások, jövedelemigazolások, bérlapok, a Kormányhivatal Egészségbiztosítási Pénztár Szakigazgatási Szerve, a Nemzeti Adó- és Vámhivatal Adóigazgatósága adatközlése, a perben keletkezett és csatolt egyéb iratok alapján állapította meg. 

A másodfokú bíróság előírta, hogy az elsőfokú bíróságnak részletesen tisztáznia kell a felperes napi, illetőleg heti munkarendjét, munkabeosztását, tisztázni kell, hogy mi a fizikai munka, illetőleg a szellemi irányítást, illetőleg szervezést, foglalkoztatást igénylő munka, illetőleg a szellemi irányítást, illetőleg szervezést, foglalkoztatást igénylő munka közötti megoszlás aránya, fel kell deríteni, hogy a felperes milyen arányban és milyen mértékben végzett pontosan milyen fizikai munkát és melyek azok a munkafázisok, amelyek ellátásához rendkívüli munkateljesítményre van szükség. 

A fenti előírásnak megfelelően az elsőfokú bíróság a bizonyítást a megismételt eljárásban a korábbinál részletesebben lefolytatta, a tanúvallomások értékelése után – arra figyelemmel, hogy  a a rendkívüli munkateljesítmény százalékos mértéke szakértői bizonyítás útján tisztázandó szakkérdés – rendelte ki az új orvosszakértőt, hogy foglaljon állást a rendkívüli munkateljesítmény mértéke vonatkozásában. 

..............igazságügyi orvosszakértő e tárgyban előterjesztett szakértői véleményét a peres felek elfogadták, így az a bíróság ítélkezése alapjául minden további nélkül elfogadható volt.

A felperes baleset utáni időszakban fennállott, munkavégzésre irányuló jogviszonyai jól dokumentáltak voltak, miként az elért jövedelme is. Ezen körben jelentős hiány mutatkozott ugyanakkor a balesetet megelőző időszak tekintetében.
Utóbbi időszakra kizárólag ............tanúvallomása állt rendelkezésre. ...........alátámasztotta a felperes azon előadását, hogy a felperes a baleset idején is lényegében ugyanazt a munkát végezte, amit a mai napig is végez. A tanú állítása szerint mindig igyekeztek gondot viselni arra, hogy a  felperes be legyen jelentve, ez így volt a balesetet megelőző időben is; 150.000,- Ft jövedelemre kívánták bejelenteni a felperest, amit egyébként reálisnak is tartottak és az volt mindig is a szándékuk, hogy a társadalombiztosítási jogviszonya rendezett legyen. A baleset időszakában is arra kérték a cég könyvelőjét, hogy erre az összegre jelentse be a felperest, ennek megfelelően minden hónapban alá is írták, hogy kiveszik a 150.000,- forintnak megfelelő fizetést; csak utóbb derült ki, hogy  könyvelési hiba miatt a bejelentés elmaradt, minek folytán a felperesnek ebben az időszakban bevallott jövedelme nem keletkezett.
A bíróságnak így el kellett döntenie, hogy felhasználhatónak elfogadja-e a tanúvallomást a felperes balesetet megelőző időszakban elért jövedelmére nézve. 
Az alperes helytállóan hivatkozott arra, hogy a jövedelemre vonatkozó ténymegállapításnak elsősorban az adóhatóság felé bevallott, ennek megfelelően dokumentált adatokon kell alapulnia. Ugyanakkor a bíróságnak a bizonyítékokat a Pp. 206.§ (1) bekezdésének értelmében összességükben kell értékelnie és meggyőződése szerint kell elbírálnia; végső esetben ugyanezen szakasz (3) bekezdése módot ad arra, hogy a bíróság a kártérítés összegét a per összes körülményeinek mérlegelésével, belátása szerint állapítsa meg. 
A tanúvallomás elutasítása esetén a jövedelemváltozás vizsgálhatatlanná, bizonyítatlanná vált volna, ami viszont a felperes számára rendkívül méltánytalan helyzetet eredményezett volna, különös figyelemmel  az orvosszakértőileg alátámasztott rendkívüli munkateljesítményére.  
A per adatai alapján nem vitatható, hogy a felperest a munkához való elkötelezett hozzáállás jellemzi, hiszen sérülten is igyekszik a lehető legtöbbet teljesíteni; nincs ok feltételezni, hogy a dolgos élet a felperesre csak a baleset után vált jellemzővé. A tanú a felperes házastársa ugyan, de ebbéli minősége még nem teszi a szavahihetőségét megkérdőjelezhetővé; így az az állítása, hogy a felperes ugyanazon munkával lényegében ugyanazt a jövedelmet érte el a baleset előtt is, mint a járadékigény alapjául szolgáló időszakban, a bíróság számára elfogadható volt, vezető beosztásához képest a felperes állított jövedelme 2006. évi viszonyokra tekintettel sem tartható eltúlzottnak. Így a bíróság a jövedelemre vonatkozó ténymegállapítás alapjaként a tanúvallomást is felhasználta.

A Polgári Törvénykönyv (a továbbiakban: Ptk.) 355.§ (4) bekezdése alapján a kártérítés címén az károkozó körülmény folytán elmaradt vagyoni előnyt is meg kell téríteni. 
A Ptk. 355.§ (3) bekezdése lehetőséget ad kártérítésként járadék megállapítására.
A Ptk. 356.§ (1) bekezdése szerint, akinek munkaképessége baleset folytán csökkent, csak akkor követelhet járadékot, ha a baleset utáni keresete (jövedelme) a baleset előtti keresetét – neki fel nem róható okból – nem éri el. Ugyanezen szakasz (3) bekezdése szerint járadék megállapításánál a balesetért felelős személy javára nem vehető figyelembe az a kereset (jövedelem) amelyet a balesetet szenvedett személy a balesetből eredő jelentős testi fogyatékossága ellenére rendkívüli munkateljesítménnyel ér el. 
A Ptk. 355.§ (3) bekezdése szerinti kártérítési módnak tehát speciális körét alkotják a munkaképesség-csökkenésre alapján igényelhető, jövedelmet pótló járadékok (Ptk. 356.§ (1) bekezdése). 
Az erre való jogosultságot a jogalkotó kettős feltételhez köti: kára ilyen formán történő megtérítését az igényelheti, akinek egyrészt munkaképessége baleset folytán csökkent, másrészt e miatt a baleset utáni jövedelme nem éri el a baleset előtti keresetét. Technikailag ebbe a kettős feltételbe ágyazza bele és annak második eleméhez – a baleset előtti és utáni jövedelem közötti különbözethez – kapcsolja hozzá a jogalkotó a rendkívüli munkateljesítményből eredő jogkövetkezményt. A Ptk. 356.§ (3) bekezdése ugyanis azt mondja ki, hogy e különbözet kiszámítása során a rendkívüli munkateljesítéssel elért jövedelmet figyelmen kívül kell hagyni. 
Ebből a technikai megoldásból okszerűen következik a szabályozás azon sajátos vonása, miszerint a rendkívüli munkateljesítmény ténye nem vált ki önálló jogkövetkezményeket, hanem a Ptk. 356.§ (1) bekezdésében meghatározott feltételrendszer keretében, a baleset előtti és utáni jövedelem közötti különbözet számítására vonatkozóan fejti ki hatását. 

A Fővárosi Ítélőtábla Polgári Kollégiuma által 1/2011. (III.28.) számú határozatával elfogadott kollégiumi vélemény szerint a Ptk. 356.§ (3) bekezdésében a jelentős testi fogyatékosság és rendkívüli munkateljesítmény kifejezésekkel körülírt tényállási elemek vizsgálata során azt kell feltárni, hogy a károsultnak a balesetre visszavezethető testi fogyatékossága, megváltozott személyi adottságai, valamint az általa ténylegesen betöltött munka, illetőleg a konkrét munkafeladatok alapulvételével a baleset utáni jövedelmének eléréséhez mennyiben van szüksége rendkívüli munkateljesítményre. 
Ha a károsult a munkáját csökkent munkaképessége mellett erőmegfeszítés nélkül, vagy csekély erőmegfeszítéssel is el tudja látni, akkor a munkateljesítmény nem minősül rendkívülinek. Ellenben rendkívülinek tekinthető a munkateljesítmény, ha a károsult munkáját csak erejének olyan mértékű megfeszítésével tudja ellátni, ami a Ptk. 4.§ (4) bekezdésére, valamint a Ptk. 340.§ (1) bekezdésére figyelemmel az adott helyzetben általában már nem elvárható. Ezen a téren a bíróság megítélése szerint az enyhe mértékű erőfeszítés lehet az, ami a károsulttól még elvárható.
A balesetre visszavezethető konkrét testi fogyatékosság, a károsult megváltozott személyi adottságai, az általa betöltött konkrét munkakör és a konkrét munkafeladatok egybevetésével a felperes esetében az volt megállapítható, hogy a részéről kifejtendő többlet-erőfeszítés a közepesnél valamivel enyhébb fokú, minek folytán rendkívüli ítményként értékelhető.

A Ptk. 356.§ (1) bekezdésének, valamint (3) bekezdésének együttes alkalmazásából következik, hogy a rendkívüli munkateljesítményből származó speciális jogkövetkezmények levonásához mind az (1) bekezdésben, mind a (3) bekezdésben meghatározott feltételeknek fenn kell állniuk. A baleset előtti és utáni jövedelem közötti különbözet vizsgálata során e feltételek fennállása akkor is megállapítható, ha a kereset-különbözet csak a rendkívüli munkateljesítménnyel elért jövedelem figyelmen kívül hagyásával mutatható ki. 

A bíróság a rendelkezésre álló jövedelemadatok alapján a járadékszámítást elvégezte.
A járadékszámítás módját illetően a Legfelsőbb Bíróság  baleseti járadék alapjául szolgáló átlagkereset meghatározásáról és a járadék számítási módjáról szóló /2006. (V.22.) számú PK véleményében foglaltak szerint járt el: miután a jövedelempótló kártérítés a személyi jövedelemadó alól nem mentes, járulékfizetési kötelezettség azonban ezen jövedelemrész után nem keletkezik, a számítás alapjául szolgáló jövedelemadatokat is személyi jövedelemadóval növelten, de járulékokkal csökkentetten (nettó+ szja) alapon volt indokolt figyelembe venni. 

A Ptk. 280.§ (3) bekezdése a hat hónapnál régebben lejárt részletek bírósági úton történő érvényesítését nem engedi meg, így a  2009. augusztus 19. napját megelőző időre a követelés elévült.

 A bíróság így az alperest a rendelkező részben foglaltak szerint marasztalta, ezt meghaladó részében a keresetet – Baranya Megyei Bíróság, mint másodfokú bíróság  3.Pf.20.518/2011/4. számú részítéletével jogerősen elnem bírált részében – elutasította.

A késedelmi kamatok megfizetésére az alperes a Ptk. 360.§ (1) és (2) bekezdése folytán, a Ptk. 301.§ (1) bekezdésére figyelemmel középarányos kezdőidőponttól – 2011. január 1. napjától - köteles.  

Az előzetes végrehajthatóság alapja a Pp. 231.§ a) pontja.

 A felperes pernyertessége egyrészt a részítélettel megítélt követelésrészre, másrészt a megítélt járadék  után számítható pertárgyértékre, összesen (1.598.500.- + 12x28.058=) 1.935.196,- forintra terjed ki. teljes, 2.546.700,- Ft összegű pertárgyérték vonatkozásában a felperes követelése nem volt nyilvánvalóan eltúlzott, így a bíróságnak a perköltség számítására a Pp. 81.§ (2) bekezdését kellett alkalmaznia. 
A felperesi jogi képviselő munkadíja a megítélt kártérítés 10% + ÁFA volt a 32/2003. (VIII.22.) IM rendelet 2.§ (1) bekezdés a) pontjára, 4/A.§-ára, illetve a megkötött díjmegállapodásra figyelemmel, ez a hátralékos járadékra, egy évi járadékértékre is figyelemmel számítható 2.885.011.-Ft 12,7 %-a, ami 366.400.- forintot tett ki, a másodfokú eljárásban felmerült 14.000,- forint költség növeli, így a teljes perköltség 380.400,- forint.a perköltséget kell az alperesnek a felperes javára a Pp. 81.§ (2) bekezdése alapján megfizetnie. 
Emellett az alperes terheli  a pertárgyértél szempontjából figyelembe vehető pervesztessége (1.598.500.- + 448.200.- Ft) arányában a feljegyzett illeték, valamint az állam által előlegezett költség is, a Kmr. 13.§ (2) bekezdésére figyelemmel. 

écs, 2012. április 26.

Gáspárné dr. Baranyabán Judit s.k. 
                       b í r ó