A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság

Kfv.II.37.775/2013/6.szám

A Kúria Dr. Szőke Tibor ügyvéd (cím) által képviselt Felperes (Felperes címe) felperesnek, ... jogtanácsos által képviselt Pest Megyei Rendőr-főkapitányság (1139 Budapest, Teve u. 6.) alperes ellen rendőri intézkedés elleni panasz tárgyában hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2013. június 24. napján kelt 6.K.26.628/2013/8. számú ítélet ellen a felperes által 9. és 11. sorszám alatt benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán az alulírott napon - tárgyaláson kívül - meghozta a következő

í t é l e t e t :

A Kúria a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 6.K.26.628/2013/8. számú ítéletét és az alperes 2010. április 9. napján kelt 13000-105/214/1/2009. ált. számú határozatát - az elsőfokú határozatra is kiterjedően - hatályon kívül helyezi és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezi.

Kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 20.000 (húszezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A le nem rótt 30.000 (harmincezer) forint kereseti és 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

Felperes 2009. október 19-én 14 óra 15 perckor a tulajdonában álló ... forgalmi-rendszámú Wartburg személygépjárművével közlekedett Cs. belterületén az Sz. úton, a felperes gépjárművét lámpa és légkürt használatával a rendőrök félreállították. A rendőri intézkedés során a felperes a vezetői engedélyét és személyi igazolványát az intézkedő rendőröknek átadta, valamint közölte, hogy forgalmi engedélye nincs, mert azt korábban a rendőrhatóság bevonta. A gépjárműnek azóta érvényes műszaki engedélye nincs. Az intézkedés során a rendőrök a felperes ruházatát és járművét átvizsgálták, valamint alkoholos befolyásoltság ellenőrzése céljából vele szemben többször alkoholszondát alkalmaztak. Felperes a rendőri intézkedéssel szemben panasszal élt. Panaszában sérelmezte, hogy megmotozták, a gépjárművét tüzetesen átvizsgálták, és többször is megfújatták vele a szondát. Álláspontja szerint ezen intézkedések vele szemben feleslegesek és indokolatlanok voltak, az intézkedő rendőrök agresszívan viselkedtek vele, és a személyi iratokat tartó tárcában található nemzetőr igazolványban lévő képre gúnyos megjegyzéseket tettek. A vele szemben eszközölt rendőri intézkedést eltúlzottnak, indokolatlannak, „bolsevik” módszernek tartotta. 

Az alperes által végzéssel elrendelt új eljárás során eljárt elsőfokú rendőrhatóság 2010. február hó 16. napján kelt 13040-105/2/2010/P. számú határozatában a felperes panaszát, mint alaptalant elutasította. Indokolásában kifejtette, hogy a felperessel szemben szabálysértés elkövetése miatt jogszerűen és szakszerűen került sor a rendőri intézkedésre, amelynek során az alkoholteszt többszöri alkalmazására a megbízható eredmény elérése érdekében került sor. A felperes állításával szemben az intézkedés során motozás nem történt, a ruházat és a gépjármű átvizsgálására az iratok hiányossága, és a gépjármű forgalomból történt korábbi kivonása miatt került sor. A rendőri intézkedés kapcsán a felperessel szemben az érvénytelen hatósági engedéllyel vagy jelzéssel való közlekedés miatt szabálysértési feljelentés megtételére került sor.

A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes 2010. április 9. napján kelt 13000-105/214/1/2009.ált. számú határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Határozata indokolásában kifejtette, hogy a megismételt eljárásban kiegészített tényállás alapján helytállóan állapította meg az elsőfokú hatóság azt, hogy felperessel szemben az alkoholteszt többszöri alkalmazására a megbízható eredmény elérése érdekében került sor, a ruházat és a gépjármű átvizsgálását pedig a rendőrségről szóló 1994.évi XXXIV. törvény (Rtv.) 29.§ (6) bekezdése lehetővé tette. Az eljárás során a felperes állításával ellentétben motozás, kényszerintézkedés nem történt. Megállapítható, hogy a rendőri intézkedést a szolgálatban lévő rendőrök a jogszabályok betartásával szakszerűen, törvényesen foganatosították.

Felperes a másodfokú közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránti keresetében alperes határozatának elsőfokú határozatra kiterjedő hatályon kívül helyezését, és a panasza jogosságának elismerését kérte.

Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a felperes keresetét elutasította. Ítélete indokolásában rögzítette, hogy a felperessel szemben 2009. október 19-én rendőri intézkedésre került sor, az intézkedés során felperes elismerte, hogy a gépjárműre érvényes műszaki engedéllyel nem rendelkezik, mert az korábban bevonásra került. Erről az intézkedő rendőrök is tudtak, mivel a korábbi intézkedés során a felperessel szemben már eljártak. A rendőrök a szabálysértés tényét megállapítva a felperessel szemben feljelentést tettek, a helyszínen alkoholszondát alkalmaztak, valamint a felperes ruházatát és gépjárművét átvizsgálták. A felperes által előterjesztett panasz folytán megismételt eljárás is folyamatban volt, a hatóság határozatában foglaltakat az összefoglaló jelentés, a rendőri jelentések, a felperes meghallgatása, a jogorvoslati kérelmekben szereplő felperesi előadások, valamint az intézkedő rendőrök tanúvallomására alapította. Az elsőfokú bíróság megállapította, hogy a hatóság a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 50.§ (1) bekezdés alapján a tényállás tisztázási kötelezettségének eleget tett. Felhívta az Rtv. 13.§ (1) bekezdésében foglaltakat arra vonatkozóan, hogy a rendőrnek jogkörében eljárva intézkedési kötelezettsége van. Megállapította, hogy az Rtv. 29.§ (1) bekezdése szerint a rendőr feladata ellátása során közlekedés-rendészeti ellenőrzés alkalmával igazoltathat, a (6) bekezdés alapján pedig az igazoltatott személy ruházatát, járművét átvizsgálhatja. Utalt arra, hogy az Rtv. 44.§ (1) bekezdés alapján a felperessel szemben az erre rendszeresített eszközzel légzésminta vételére helytállóan került sor. Leszögezte, hogy jelen eljárásnak kizárólag a felperessel szemben 2009. október 19-én foganatosított rendőri intézkedés jogszerűsége tárgyában hozott határozat lehetett a tárgya, amelynek során a hatóság helytállóan jutott arra a következtetésre, hogy az intézkedés nem sértette a felperes alapvető jogait, nem sérült az arányosság követelménye sem azáltal, hogy a rendőrség gépjármű és ruházat átvizsgálást végzett, illetőleg alkohol szondát alkalmazott. A perben meghallgatott tanú vallomását érdemi bizonyítékként elfogadni nem lehetett figyelemmel arra, hogy a felülvizsgálattal érintett rendőri intézkedésnél nem volt jelen. A rendelkezésre álló bizonyítékok az alkoholszonda alkalmazását, valamint a ruházat és jármű átvizsgálását az irányadó jogszabályi rendelkezések alapján megfelelően indokolták.

Felperes a jogerős ítélettel szemben előterjesztett felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és annak megállapítását kérte, hogy a vele szemben foganatosított rendőri intézkedés aránytalan, szakszerűtlen és indokolatlan volt. Kérelmében előadta, hogy az illetékes rendőrkapitányság vele szemben viszonylag rövid időn belül három esetben is intézkedett, ennek pedig azért van jelentősége, mert az az ügy objektív megítélése szempontjából kiemelt jelentőséggel bír. A jelen ügyben elbírált intézkedést megelőzte a 2008. október 31-én történt alkohol ellenőrzés, amikor szubjektív rendőri jelentés alapján az alkoholfogyasztás bizonyítottsága nélkül alkalmaztak vele szemben jogkövetkezményt. Hivatkozott arra, hogy a 2009. október 19-én történt rendőrségi ellenőrzés során a minden magyar állampolgárt megillető tisztességes rendőrségi eljáráshoz való alapjog biztosítása, a pártatlan valós tényeken, arányos és szakszerű ellenőrzéshez való jog sérült. Az ellenőrzés során a rendőrök „régi ismerősként” üdvözölték, majd megalázó tortúrának vetették alá. Többször kétféle szondával próbálkoztak, és megmotozták. Annak ellenére, hogy első ízben a panasz elbírálásakor az alperes az elsőfokú hatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte, az új határozat ugyanazon tényeken alapszik. Az ítéletben foglaltak sértik az Rtv. arányosságra vonatkozó 15. §-át, és a ruházat átvizsgálására vonatkozó 30-31. §-ban foglaltakat. Az intézkedés során a szabálysértés elkövetését elismerte, mely szerint a gépjárműve forgalmi engedélye lejárt, azt korábban bevonták, amit azonban az intézkedő rendőrök is tudtak. Az alkoholszonda nem színeződött el. Ehhez képest a motozás, a ruházat átvizsgálása, a szondáztatás semmilyen eredménnyel nem járt. Mindez igazolja, hogy a rendőrök intézkedése aránytalan, szakszerűtlen és indokolatlan volt.

Alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte arra hivatkozással, hogy az elsőfokú bíróság helyesen megállapított tényállás alapján helyes jogi következtetésre jutott, amikor a felperesi keresetet elutasította. Utalt arra, hogy álláspontja szerint a rendőri intézkedés nem volt jogellenes, a jogszabályi előírásoknak megfelelt, szakszerű és jogszerű volt. Megállapítható, hogy az nem sértette a felperes alapvető jogait, továbbá az arányosság követelménye sem sérült.

A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 274.§ (1) bekezdése alkalmazásával tárgyaláson kívül bírálta el.

A felperes felülvizsgálati kérelme alapos a következők szerint:

A Kúria a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálta felül a Pp. 272.§ (2) és 275.§ (2) bekezdése alapján.

A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a tényállást helytállóan állapította meg, azonban abból részben helytelen következtetésre jutott a közigazgatási határozatok jogszabálysértő volta tekintetében. Az elsőfokú bíróság ítéleti tényállásában a rendőri intézkedés körülményeit helytállóan rögzítette, azonban a határozat jogszerűsége kapcsán fontos tényállási elemek sorrendjét elmulasztotta megfelelő súllyal értékelni. E körben kiemelendő, hogy a 2009. október 19. napján történt rendőri intézkedés során intézkedő rendőrök által készített rendőri jelentés, az összefoglaló jelentés, valamint a meghallgatásukra vonatkozó tanúvallomások egyaránt alátámasztják azt a tényt, hogy az intézkedés időpontjában, annak kezdetekor tudomásuk volt arról a tényről, hogy a felperesi gépjárműnek az intézkedés időpontjában a műszaki érvényessége lejárt, és érvényes forgalmi engedéllyel - annak általuk történt korábbi bevonása miatt - a felperes nem rendelkezik. Kiemelt jelentősége van annak is, hogy a felperes az intézkedés kezdetekor a személyére vonatkozó, igazoltatáshoz szükséges iratait (személyi azonosító igazolvány, vezetői engedély) az intézkedő rendőröknek átadta, és a gépjárművel kapcsolatosan azon szabálysértés tényét, hogy a gépjárműve érvényes műszaki engedéllyel nem rendelkezik, elismerte. Ezen tényeknek azért van kiemelt jelentősége, mert a ruházat és a gépjármű átvizsgálása az Rtv. 29.§ (6) bekezdésében foglalt valamely feltétel teljesülése esetén foganatosítható. A rendelkezésre álló rendőri jelentés, tanúvallomások és egyéb okirati bizonyítékok alapján, - figyelemmel a felperes tanúvallomásában foglaltakra is -, az ügyben egyértelműen a rendőri intézkedés elején tisztázásra került a felperes személyazonossága, így személyazonosság megállapítása nem várt további tisztázásra, ez okból a ruházat és a gépjármű átvizsgálására nem volt indok. A felperes a helyszínen az intézkedés kezdetén a gépjárműre vonatkozó szabálysértés elkövetésének tényét is elismerte, a panasz kivizsgálása iránti közigazgatási eljárás során az intézkedő rendőrök maguk sem állítottak olyan körülményt, amely miatt ezen intézkedéseket a közrendet vagy a közbiztonságot fenyegető valamely veszély elhárítása tette volna indokolttá. Bűncselekmény gyanújára vagy a felperes által már elismert szabálysértés elkövetésén túl más szabálysértés elkövetésének gyanújára vonatkozóan sem tettek nyilatkozatot. Mindezek alapján rögzíthető, hogy a ruházat és a gépjármű átvizsgálásának oka az eljárás során nem nyert alátámasztást. Ezen intézkedéstől az eljáró rendőrök eredményt sem remélhettek, a felperes által elismert szabálysértés tekintetében további adat, körülmény tisztázása sem vált indokolttá.

Az alkoholszonda alkalmazását az Rtv. 44.§ (1) bekezdés c) pontja a közlekedésrendészeti feladat ellátása során az igazoltató rendőr számára lehetővé tette, e körben az elsőfokú bíróság helyesen állapította meg, hogy az alkoholszonda többszöri alkalmazásával összefüggésben annak megalapozott volta okán nem merült fel az intézkedő rendőrök részéről indokolatlan, aránytalan fellépés. Az elsőfokú bíróság helytállóan állapította meg, hogy a rendelkezésre álló adatok alapján az ügyben motozás kényszerintézkedés alkalmazása nem volt megállapítható.

Helyesen mutatott rá az elsőfokú bíróság arra, hogy az Rtv. 13.§ (1) bekezdése alapján a rendőrhatóságnak szabálysértés elkövetésének gyanúja esetén intézkedési kötelezettsége áll fenn, ugyanakkor a Kúria hangsúlyozza, hogy ezen intézkedés során figyelemmel az Rtv. 15.§ (1) bekezdésében foglaltakra , olyan hátrány nem okozható, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával. Az Rtv. 15.§ (2) bekezdése alapján több lehetséges rendőri intézkedés közül az intézkedéssel az eredményesség biztosítása mellett az érintettre legkisebb korlátozással, sérüléssel, károkozással járó intézkedést kell választani. A fentiek alapján tévedett az elsőfokú bíróság, amikor a ruházat és jármű átvizsgálásának indokoltságát közigazgatási eljárás során rendelkezésre álló rendőri jelentések, valamint az intézkedő rendőrök és a felperes által tett tanúvallomás értékelésével az Rtv. 29.§ (6) bekezdése alapján megalapozottnak, és e körben az alperes határozatát jogszerűnek tartotta. A Kúria rámutat arra, hogy ezzel összefüggésben a hatóság a Ket. 50.§ (1) bekezdés szerinti tényállás tisztázási kötelezettségének nem tett eleget, mert a már idézett jogszabályi rendelkezések figyelembevételével nem állapította meg azt, hogy a ruházat és jármű átvizsgálására a felperes által a személyazonossága tisztázását és a helyszínen az általa a gépjármű forgalmi engedélye kapcsán elkövetett szabálysértés elismerését követően mely okból került sor, továbbá azt sem indokolta a hatóság, hogy ezen körülmények folytán miért tartották azt szükségesnek és arányosnak.

A Kúria erre figyelemmel a jogerős ítéletet a Pp. 275.§ (4) bekezdése alapján, és az alperes határozatát az elsőfokú határozatra kiterjedően a Pp. 339.§ (1) bekezdésére tekintettel hatályon kívül helyezte és az elsőfokú hatóságot a ruházat és a jármű átvizsgálása miatti panasz tekintetében új eljárásra kötelezte, tekintettel arra, hogy a hatósági döntés megváltoztatására nem jogosult.

A megismételt eljárásban a hatóságnak a felperes által előterjesztett panasz kapcsán a ruházat és a jármű átvizsgálása tekintetében a fenti megállapítások tükrében kell állást foglalnia.

A Pp. 270.§ (1) bekezdése folytán a felülvizsgálati eljárásban is alkalmazandó Pp. 78.§ (1) bekezdése alapján alperes köteles megfizetni a felperesnek az ügyvédi képviselettel felmerült költségét, amelyet a Kúria a 32/2003.(VIII.22.) IM rendelet 3.§ (3) bekezdés és (5) bekezdése alapján állapított meg a felülvizsgálati eljárásban kifejtett munka arányában. A pervesztességre és az alperesnek az Illetékekről szóló 1990.évi XCIII. törvény 5.§ (1) bekezdés c) pontjában foglalt személyes illetékmentességére figyelemmel a kereseti illetéket és a felülvizsgálati illetéket az állam viseli a 6/1986.(VI.26.) IM rendelet 14.§-a alapján. A kereseti illeték mértékét a Kúria az Itv. 43.§ (3) bekezdése, a felülvizsgálati illeték mértékét az Itv. 50.§ (1) bekezdése alapján állapította meg.

Budapest, 2014. február 26.

Dr. Tóth Kincső s.k. a tanács elnöke, Dr. Szilas Judit s.k. előadó bíró, Dr. Rothermel Erika s.k. bíró