A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság

Pfv.III.20.048/2015/8.szám

A Kúria a dr. Kovács Pál pártfogó ügyvéd pártfogó ügyvéd által képviselt felperesnek az Orosz V. Ügyvédi Iroda (ügyintéző: dr. Orosz V. Sándor ügyvéd) által képviselt I.r., II.r. és III.r. alperesek ellen kártérítés megfizetése iránt a Fővárosi Törvényszék előtt 5.P.22.466/2013. szám alatt megindított és másodfokon a Fővárosi Ítélőtábla 7.Pf.22.435/2013/5. számú ítéletével befejezett perében a jogerős ítélet ellen a felperes részéről 12. és 16. sorszám alatt benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán - tárgyaláson kívül - meghozta a következő 

í t é l e t e t:

A Kúria a jogerős ítéletet hatályában fenntartja.

Kötelezi a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a II.r. és III.r. alperesnek személyenként 20.000 (húszezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget, míg a le nem rótt 100.000 (egyszázezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

A felperes a felülvizsgálati eljárásban pervesztes lett.

Ez ellen az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felperes a keresetében az 1997. április 17. napján bekövetkezett szemsérülésének orvosi ellátása miatt korábban indított kártérítési perben készült hibás igazságügyi szakértői véleménnyel összefüggésben keletkezett kárai megtérítésére kérte az alperesek kötelezését.

Az alperesek a kereset elutasítását kérték, arra hivatkoztak, hogy az általuk készített szakértői véleményben hibásan rögzített CT vizsgálat tényét az intézet számára átadott dokumentumok alapján írták le. Arra is hivatkoztak, hogy a felperesnél a szemsérülése után, a debreceni klinikai felvételkor ultrahang- és röntgenfelvétel készült, amely vizsgálatok az idegen test kimutatására alkalmasak, ezért nincs jelentősége a valóban téves megjelölésnek, emiatt kárt nem okoztak a felperesnek.

Az elsőfokú bíróság ítéletével az I.r. alperessel szemben előterjesztett keresetet elutasította, a II.r. és III.r. alperesekkel szemben a pert megszüntette. A Fővárosi Ítélőtábla részítéletével az elsőfokú bíróság ítéletének az I.r. alperessel szemben a kereset elutasító rendelkezését helybenhagyta, a II-III.r. alperesekkel szemben a pert megszüntető rendelkezését hatályon kívül helyezte és az elsőfokú bíróságot ebben a keretben a per újabb tárgyalására és újabb határozat hozatalára utasította. Az újabb eljárásban hozott ítéletével az elsőfokú bíróság a keresetet a II-III.r. alperesekkel szemben elutasította. Megállapította az ítélet indokolásában, hogy a II-III.r. alperesek az I.r. alperes alkalmazottaiként működtek közre a perbeli szakvélemény elkészítésében, amelyben szereplő leírási tévedésből a felperesnek nem származott kára. Utalt arra, hogy az alapperben a bíróság a munkáltató felelősségét vizsgálta, a II-III.r. alperesek, mint az I.r. alperes alkalmazottai közvetlenül, személyükben nem perelhetők.

A felperes fellebbezése folytán eljárt másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. Megállapította az ítéletének indokolásában, hogy az elsőfokú bíróság a tényállást a szükséges mértékben feltárta, az arra alapított, a rendelkezésre álló bizonyíték okszerű mérlegelésével meghozott ítéleti döntésével is mindenben egyetértett. A fellebbezésben foglaltakra tekintettel utalt arra, hogy a felperes valójában a más perben felhasznált szakértői vélemény helyességét vitatta, annak megállapítását vonta kétségbe. A kártérítési per azonban nem megfelelő eszköz egy másik perben felhasznált szakvélemény helyességének a vitatására. Ha a fél az adott perben a szakvéleménnyel nem ért egyet, módja van észrevételeket tenni, és a bíróság a Pp. 182. § (3) bekezdésében írtak szerint köteles annak hiányait pótolni, ellentmondásait feloldani. Mindebből okszerűen következik, hogy a felperesnek kára az I.r. alperes nevében a II.r. és III.r. alperesek által adott szakvéleményben szereplő leírási tévedésből nem keletkezett, a korábbi kártérítési perben eljáró bíróságok annak a szakértői véleménnyel alátámasztott ténynek az ismeretében utasították el jogerősen a felperes keresetét, hogy Debrecenben nem CT vizsgálatot, hanem ultrahang- és röntgenvizsgálatot végeztek. A felperes a Legfelsőbb Bíróság által hatályában fenntartott jogerős ítélet alapját jelentő szakmai megállapítások helyénvalóságát e perben már nem teheti vitássá. A felperesnek a szakvélemény megállapításaival szemben felhozott egyéb kifogásai sem lehetnek a kártérítési per tárgyai. A II-III.r. alperesekkel szemben érvényesített kárigény elbírálása kapcsán - a Ptk. 348. § (1) és a 2005. évi XLVII. törvény 27. § (1) bekezdése alapján - annak van jelentősége, hogy a szakértői intézet alkalmazottjaként, munkaviszony keretében jártak el és adtak a szakértői intézet nevében szakvéleményt, ezért a munkaviszonyukkal összefüggésben harmadik személynek esetlegesen okozott kárért a károsulttal szemben a munkáltatójuk tartozik felelősséggel, ami miatt a felperes kereshetőségi joga velük szemben nem áll fenn. A II-III.r. alperesek passzív perbeli legitimációjának hiányában az elsőfokú bíróság megalapozottan utasította el érdemben a keresetet.

A jogerős ítélet ellen a felperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet abban annak hatályon kívül helyezését, az elsőfokú bíróság új eljárás és új határozat hozatalára utasítását kérte. Álláspontja szerint a szakvéleményben a szakértők részéről nem elírási tévedés történt, hanem hamis tényállítással károkozás, amelyet a bíróságok nem tártak fel és nem állapítottak meg. „A szakvélemény kárt okozott, annak van felelőse, és a jogállamban nem lehetséges, hogy jogellenesen okozott kárért a károkozóval szemben a bíróság felelősséget nem állapít meg".

A II-III.r. alperesek felülvizsgálati ellenkérelmükben a jogerős ítélet hatályban tartását kérték.

A Pp. 270. §-ának (2) bekezdése alapján a Kúria azt vizsgálta, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okokból jogszabálysértő-e.

A felülvizsgálati kérelem nem alapos.

A felperes a keresetében a II-III.r. alperes jogellenes eljárásával, a téves és hibás szakértői vélemény adásával okozott kára megtérítését kérte. Tény, hogy korábban jogerős részítélet utasította el a szakértői intézettel szemben a kártérítési keresetet; a szakértői véleményt a II-III.r. alperesek, mint igazságügyi szakértők, a szakértői intézet nevében készítették, és erre alapította a felperes a kárát, annak hibás voltát állítva. A per újabb eljárásában a szakértőkkel szemben érvényesített kárigényt bírálta el a bíróság. A jogerős ítélet e körben arra hivatkozással utasította el a felperes keresetét, hogy a II-III.r. alperesek a szakértői véleményben szereplő elírással kárt nem okoztak a felperesnek, illetve a szakértők közvetlenül nem perelhetőek, passzív perbeli legitimáció hiányában.
A perbeli legitimáció a kereset tényalapjának sajátos része, amely kívül esik a perindítási jog és a perképesség fogalmán, valójában a per tárgya és a fél közötti anyagi jogi kapcsolatot jelenti. A kereshetőségi jog tehát a per tárgya és a fél közötti anyagi jogi kapcsolatra vonatkozik, vagyis a felperes szempontjából arra, hogy a felperest megilleti-e a keresettel érvényesített jog, míg az alperes szempontjából azt jelenti, hogy az érvényesített jog az alperessel szemben áll-e fenn (passzív perbeli legitimáció). Az anyagi jogi kapcsolatot az adott esetben a felperes arra alapította, hogy a II-III.r. alperes készítette el az általa hibásnak tartott szakértői véleményt, amely a korábbi kártérítési perben a kereset elutasítását eredményezte, amellyel összefüggésben - állítása szerint - kára keletkezett. A perben azonban tényként állapítható meg, ahogyan arra a másodfokú bíróság helyesen utalt, hogy a szakértői véleményt az igazságügyi szakértő II. és III.r. alperesek a szakértői intézmény nevében készítették el, a szakértői intézet alkalmazottaiként, munkaviszony keretében; a munkaviszonnyal összefüggésben harmadik személynek esetlegesen okozott kárért a károsulttal szemben a Ptk. 348. §-ának (1) bekezdése alapján a munkáltatójuk tartozik felelősséggel. Ezt a kártérítési követelést pedig jogerős részítélet már elbírálta. Ezért helyesen utasította el a jogerős ítélet a felperesnek a II-III.r. alperessel szembeni kártérítési keresetét. A passzív perbeli legitimáció hiányában szükségtelen a Ptk. 339. §-ára alapított kártérítési kereset törvényi feltételeinek vizsgálata.

Mindezek alapján a Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 274. §-ának (1) bekezdése szerint tárgyaláson kívül meghozott határozatával a Pp. 275. §-ának (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta, mert az a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okok miatt nem jogszabálysértő.
A Pp. 270. §-ának (1) bekezdése szerint alkalmazott Pp. 78. §-ának (1) bekezdése alapján kötelezte a felülvizsgálati eljárásban pervesztes felperest az alperesek felülvizsgálati eljárási költségének a megfizetésére, míg a le nem rótt felülvizsgálati illeték viseléséről a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. §-ának (1) bekezdése és a 14. §-a alapján rendelkezett. A felperes pervesztességének megállapítása a Pp. 87. §-ának (2) bekezdésén alapul.

Budapest, 2015. március 11.

Dr. Havasi Péter s.k. a tanács elnöke, Dr. Almásy Mária s.k. előadó bíró, Dr. Udvary Katalin s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:

kúriai tisztviselő
HM