A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság

Mfv.III.10.408/2014/4.szám

A Kúria a dr. Kucskár Jolán ügyvéd  által képviselt  felperesnek a jogtanácsos által képviselt  Megyei Kormányhivatal Rehabilitációs Szakigazgatási Szerve alperes ellen társadalombiztosítási határozat bírósági felülvizsgálata iránt a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságon 11.M.412/2013. szám alatt indított - és a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2014. április 17-én kelt 11.M.412/2013/17. számú ítéletével befejezett perében a jogerős ítélet ellen az alperes részéről előterjesztett felülvizsgálati kérelem folytán - tárgyaláson kívül - meghozta a következő

í t é l e t e t:

A Kúria a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.M.412/2013/17. számú ítéletét hatályon kívül helyezi és a felperes keresetét elutasítja.

Az elsőfokú bírósági és a felülvizsgálati eljárás illetékét a magyar állam viseli.

I n d o k o l á s :

A felperes 2011. december 30-ig III. csoportú rokkantsági nyugdíjban részesült, amely a megváltozott munkaképességű személyek ellátásairól és egyes törvények módosításáról szóló 2011. évi CXCI. törvény (a továbbiakban: Mmtv.) 33. § (1) bekezdése alapján 2012. január 1. napjától rehabilitációs ellátásként került továbbfolyósításra 49.455 forint összegben. A másodfokú hatóság határozatával, az elsőfokú határozatot, amely a felperes állapotjavulására tekintettel az Mmtv. 33/A. §-a alapján a rokkantsági ellátás összegét 32.640 forintban állapította meg 2013. február 1. napjától, helybenhagyta.

A felperes kereseti kérelmében a társadalombiztosítási határozatok megváltoztatását kérte arra figyelemmel, hogy állapota nem javult, továbbá hivatkozott arra, hogy egyes betegségeit az első- és másodfokú bizottságok nem vették figyelembe. Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte jogszabálysértés hiányában.

A Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság ítéletével a társadalombiztosítási szervek határozatait hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte. A bíróság az Mmtv. 33. §-a, 33/A. § -a, 12. §-a, 3. § (2) bekezdése és 5. § (2) bekezdése rendelkezései alapján vizsgálta, hogy a közigazgatási szervek határozatai a jogszabályoknak megfelelnek-e. A bíróság a perben kirendelt szakértői szakvéleményt aggálytalannak értékelve megállapította, hogy a felperes állapotában javulás nem volt igazolható, a felperes össz-szervezeti egészségkárosodásának mértéke a másodfokú szakértői bizottság véleményével egyezően 46%. A szakértő kifejtette, hogy 2010. évben az „Irányelvek a funkcióképesség, a fogyatékosság és a megváltozott munkaképesség véleményezéséhez" című kiadvány alapján a felperes pszichiátriai helyzetű egészségkárosodását határesetként értékelve 50%-ot állapítottak meg, azonban a komplex minősítésre vonatkozó részletes szabályokról szóló 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet alapján a felperes ezen megbetegedésére ilyen értékű rész-egészségkárosodás nem állapítható meg. Az ítéleti érvelés szerint a szakértő szakvéleménye az állapotjavulást - amelyre az alperes [az Mmtv. 33/A. § (1) bekezdés a) pontja] a felperes részére folyósított rokkantsági ellátás összegének csökkentését alapította - nem támasztotta alá, a szakmai irányelvek változása nem jelent orvosi szempontú állapotjavulást.

A bíróság hivatkozott arra, hogy a másodfokú határozat indokolása nehezen értelmezhető, az elsőfokú határozatban és az alperesi ellenkérelemben foglalt „hivatkozások" eltérőek, amelyek szintén megalapozzák a másodfokú hatóság határozatának hatályon kívül helyezését. A munkaügyi bíróság az alperes számára előírta, hogy a megismételt eljárásban az Mmtv. 33/A. § (1) bekezdés a) pontja mellőzésével hozza meg határozatát. 

A jogerős ítélet ellen az alperes élt felülvizsgálati kérelemmel, annak hatályon kívül helyezését kérte az Mmtv. 1. § (2) bekezdés 1. pontja, a 33/A. § (1) bekezdés a) pontja és a 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet 2. § rendelkezéseinek megsértésére hivatkozva. Az alperes nem vitatta, hogy az Mmtv. az állapotjavulás fogalmát nem határozza meg, azonban álláspontja szerint az Mmtv. 1. § (2) bekezdés 1. pontja és a 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet 2. §-a határozza meg az egészségi állapotot, amelynek változása a százalékos mértékben meghatározott értékek összevetésével állapítható meg. Egyik jogszabály sem ad lehetőséget arra - alperesi vélemény szerint -, hogy a szakértő az általa megállapított százalékos mértékekben eltérő szakvéleményt úgy „kommentálja", hogy tényleges állapotjavulás a felperes állapotában nem következett be. Az állapotváltozás (javulás) megállapítására nincs más mód, mint az egészségi állapot százalékos mértékének összehasonlítása.

A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte. A felperes álláspontja szerint a jogalkotó szándéka az volt, hogy a rokkantsági ellátás összege csak akkor legyen csökkenthető, amennyiben az egészségi állapotban javulás áll be. A betegnél bekövetkezett állapotjavulás vagy rosszabbodás orvosszakmai és nem jogszabályon alapuló számítási kérdés. Előadta a felperes, hogy az Mmtv. 33/A. § (1) bekezdés a) pontja és 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet nincs összhangban, amely ellentmondás nem eredményezheti a felperes részére folyósított rokkantsági ellátás összegének csökkentését.

A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.

A felülvizsgálati kérelem megalapozott az alábbiak szerint.

Az Mmtv. 32. §-a szerint a 2011. december 31-én a 30. § (3)-(5) bekezdése és a 31. § alá nem tartozó
a) I-II. csoportú rokkantsági, baleseti rokkantsági nyugdíjban,
b) az öregségi nyugdíjkorhatárt öt éven belül betöltő III. csoportos rokkantsági, baleseti rokkantsági nyugdíjban,
c) az öregségi nyugdíjkorhatárt betöltő, vagy öt éven belül betöltő rendszeres szociális járadékban,
d) átmeneti járadékban,
részesülő személy ellátását a kormány által kijelölt szerv 2012. január 1-jétől rokkantsági ellátásként folyósítja tovább azzal, hogy az ellátás összege megegyezik a 2011. december hónapja járó - az a) és b) pont szerinti esetekben a 2012. januári nyugdíjemelés mértékével növelt ellátás összegével. Az átalakítás nem érinti a soros felülvizsgálati kötelezettséget.

A felperes III. csoportos rokkantsági nyugdíjban részesült, amely ellátás 2012. január 1. napjától rehabilitációs ellátásként azonos összegben került továbbfolyósításra. 2012. augusztus 3. napján került sor a felperes komplex felülvizsgálatára, amelynek eredményeképp a felperes egészségkárosodását 45%-os, egészségi állapotát 55%-os mértékűnek értékelték, így a felperes minősítési csoportja B2 lett. A felülvizsgálatot követően az Mmtv. 33. § (7) bekezdése alapján az Mmtv.-ben meghatározott ellátást kellett a felperes számára megállapítani. A 33. § (8) bekezdés szerint a rokkantsági ellátás összege megegyezik a megállapítást megelőző hónapra eső ellátás összegével, így a felperes esetében a B2 minősítési csoportban a korábbi ellátási összeg kerül továbbfolyósításra. 

Az Mmtv. 2012. július 23. napjától hatályos 33/A. § (1) bekezdés a) pontja szerint, amennyiben a 32. § (1) bekezdés alapján rokkantsági ellátásban részesülő személy felülvizsgálatát követően az ellátott rokkantsági ellátásra jogosult az ellátás összegét a 12. § (1) bekezdésében foglaltak szerint kell megállapítani azzal, hogy az - az állapotjavulás kivételével - nem lehet kevesebb a felülvizsgálatot megelőző hónapra járó ellátás összegénél.

A felperes részére a III. csoportú rokkantsági nyugdíj az 50-79% mértékű össz-szervezeti egészségkárosodására tekintettel került megállapításra. 2012. augusztus 3. napján a felperes össz-szervezeti egészségkárosodásának mértékét 45%-osnak értékelte az eljáró bizottság azzal, hogy a felperes B2 minősítési csoportba tartozik. 

Az alperes arra tekintettel, hogy a III. csoportú rokkantsági minősítéshez képest (50%-79%) a B2 kategória (45%) minősítés állapotjavulást jelent, az Mmtv. 33/A. § (1) bekezdés a) pont rendelkezéseiben foglaltak szerint csökkentette a felperes rokkantsági ellátásának összegét.

Az alperes felülvizsgálati kérelmében hivatkozott arra, hogy az ítélet az Mmtv. 1. § (2) bekezdés 1. pont, 33. § (1) bekezdés a) pont és a 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet 2. § rendelkezéseit sérti. 

A felperes komplex minősítésére a 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet alapján került sor, amelynek 1. § (2) bekezdés b) pont ba) alpontja szerint az (1) bekezdés szerinti besoroláskor az Mmtv. 3. § (2) bekezdés b) pont ba) alpontja szerinti minősítési kategóriába az sorolható be, akinek egészségi állapota 50-60% között van és a 2. számú melléklet szerint elvégzett, a rehabilitálhatóság foglalkoztatási szempontú vagy a 3. számú melléklet szerint elvégzett, a rehabilitálhatóság szociális szempontú vizsgálata alapján rehabilitáció nem javasolt (B2 kategória).

A felperes állapotjavulását a 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet szabályai szerint állapította meg a komplex felülvizsgálat során az eljárt bizottság.

A Kúria rámutat, hogy az Mmtv. 33/A. § (1) bekezdés a) pontjában rögzített feltétel, az állapotjavulás nem a tényleges, az egészségügyi állapotban bekövetkezett javulást jelenti, hanem a hatályos (orvosszakmai) jogszabályok szerinti, százalékos mértékben bekövetkezett változást. Jogszabály erre vonatkozó rendelkezésének hiányában nincs más lehetőség, mint a korábban (az „Irányelvek" és a később (a 7/2012. (II.14.) MEFMI rendelet alapján) megállapított egészségkárosodási mértékek összehasonlítása.

A közigazgatási szervek határozataikban az Mmtv. 3. § (2) bekezdés b) pont ba) alpontja és a 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet 3. § (2) bekezdés b) pont ba) alpontja alapján sorolták a felperest B2 minősítési csoportba.

A rokkantsági ellátás összege az Mmtv. 33/A. § (1) bekezdés a) pontja és a (2) bekezdés c) pontja, valamint a 12. § (1) bekezdés a) pontja alapján került megállapításra.

Mindezekre figyelemmel a Kúria megállapította, hogy az alperesi határozatok nem sértik az Mmtv. 33/A. § és a 7/2012.(II.14.) NEFMI rendelet 2. § rendelkezését, ezért a  jogerős ítéletet a Pp. 275. § (4) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte és a felperes keresetét elutasította.

Az alperes az elsőfokú bírósági és a felülvizsgálati eljárásban felmerült költségei megtérítését nem kérte, ezért a Kúria a Pp. 78. § (2) bekezdése alapján e körben mellőzte a határozathozatalt.

Az elsőfokú bírósági és a felülvizsgálati eljárás illetékét az Mmtv. 14. § (2) bekezdése alapján a magyar állam viseli.

Budapest, 2015. március 11.

Dr. Zanathy János sk. a tanács elnöke, Dr. Farkas Katalin sk. előadó bíró, . Magyarfalvi Katalin sk. bíró

A kiadmány hiteléül:

      írnok