Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
1.K. 27.219/2013/8. 

A bíróság a Szecskay Ügyvédi Iroda /ügyintéző: dr.Jasdi Attrila ugyved, felperesi kepviselo cime altal keviselt felperes neve /felperes cime/ felperesnek - a dr.Nagy Zsuzsanna jogtanacsos altal kepviselt Nemzeti Ado es Vamhivatal Kozep dunantuli Regionalis Ado Foigazgatosaga /alperes cime/ alperes ellen, illetekugyben hozott kozigazgatasi hatarozat felulvizsgalata irant inditott pereben targyalason kivul meghozta az alabbi

í t é l e t e t :

A bíróság a keresetet elutasítja.

Kötelezi felperest, 15 napon belül fizessen meg alperesnek 10.000 /Tízezer/ Ft perköltséget, valamint külön felhívásra az Államnak 66.600 /Hatvanhatezer-hatszáz/ Ft eljárási illetéket.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I n d o k o l á s : 

Felperes a 2006. július 19-én kelt adásvételi szerződéssel megvásárolta a ..helysegnev 1  hrsz szőlő és gazdasági épület megnevezésű ingatlant 6.000.000 Ft vételárért. 
Az első fokú illetékhatóság felperes nyilatkozata alapján a 2006. október 16-án kelt 307957-01/2006. ügyszámú fizetési meghagyásában 45.000 Ft visszterhes vagyonátruházási illeték megfizetésére kötelezte felperest, a termőföld vonatkozásában pedig feltételhez kötötten mentesítette az 555.000 Ft illeték megfizetése alól. 

A fizetési meghagyás tartalmazza azt a figyelmeztetést, hogy ha a  felperes a termőföldet öt éven belül elidegeníti, vagy azon vagyoni értékű jogot alapít, igazolhatóan nem mezőgazdasági célra hasznosítja, az egyébként járó illeték kétszeresét kell megfizetnie.

Az első fokú adóhatóság az öt év elteltét követően az ingatlan-nyilvántartás adatai alapján megállapította, hogy az adott ingatlan 1/2 tulajdoni hányada felperes feleségének a tulajdonában van házassági vagyonközösség szerzemény címen, a bejegyzés 2008. február 21-én történt.

Az első fokú adóhatóság az előbbiekből következően megállapította, hogy felperes nem tett eleget az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény /Itv./ 26. §-a /1/ bekezdésének p./ pontjában előírtaknak, az illetékmentesség feltételei nem teljesültek, erre tekintettel kötelezte a 2012. december 4-én kelt 8446664202. ügyiratszámú határozatával 1.110.000 Ft visszterhes vagyonátruházási illeték megfizetésére.

A felperesi fellebbezés alapján eljáró alperes a 2013. február 4-én kelt 3521340149. iktatószámú határozatával az első fokú határozatot megsemmisítette arra hivatkozással, hogy az illeték megállapításához való jog elévült.
Alperes az előbbi határozatát a 2013. június 12-én kelt 3521344839. iktatószámú határozatával módosította, a 2012. december 4-én kelt 8446664202. ügyiratszámú első fokú határozatot helybenhagyta. Döntésének indokolása szerint az Itv. 86. §-a alapján az illeték megállapításához való jog elévülése nem állapítható meg, a hivatkozott rendelkezés ugyanis 2011. december 25-én lépett hatályba, és csak az ezt követően kötött jogügyletekre lehet alkalmazni. Az adott esetben az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény /Art./ 164. §-ának /4/ és /7/ bekezdéseit kell alkalmazni, figyelemmel az elévülés nyugvására vonatkozó előírásra is, amely a feltételhez kötött adómentesség időtartamához kapcsolódik.
A másodfokú hatóság álláspontja szerint az Itv. 26. §-a /1/ bekezdésének p./ pontjában meghatározott feltételeknek együttesen kell teljesülniük ahhoz, hogy az illetékmentesség fennálljon. Ennek egyik feltétele az, hogy a felperes által megszerzett ingatlan tulajdonjoga öt évig változatlan legyen, az ingatlan 1/2 tulajdoni hányada azonban ezen idő elteltét megelőzően került ki felperes tulajdonából. Nincs annak jelentősége, hogy ez milyen jogcímen történt, felperes az ingatlan megszerzésekor az illetékmentesség biztosítása érdekében a teljes ingatlanra vonatkozóan tett olyan nyilatkozatot, hogy a törvényi feltételeket megtartja, e kötelezettségének nem tett eleget, ebből következően az egyébként járó illeték kétszeresét kell megfizetnie.

Felperes keresetében az alperesi határozat felülvizsgálatát, annak hatályon kívül helyezését és a módosított, az első fokú határozatot megsemmisítő alperesi határozat hatályában való fenntartását kérte. 

Hivatkozása szerint jogsértő az illetékhatóság kétszeres illetéket előíró határozata, az Itv. 1. §-ának /1/ bekezdése szerint ugyanis vagyonszerzési illetéket öröklés, ajándékozás és visszterhes vagyonátruházás esetén kell fizetni, az adott esetben pedig a házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény /Csjt./ 27. §-ának /1/ bekezdése értelmében felperes felesége a felperes által megszerzett ingatlanon házastársi vagyonközösség jogcímén tulajdont szerzett, az 1/2 tulajdoni illetőségre pedig az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény /Inytv./ 3. §-ának /2/ bekezdése taxatíve sorolja fel azokat az eseteket, amikor a bejegyzés keletkezteti a tulajdonjogot, e felsorolásban a házassági vagyonközösség nem szerepel, ebből következően felperes házastársa már az ingatlan megvásárlása időpontjában ingatlan-nyilvántartáson kívül tulajdonjogot szerzett.
Az ingatlant felperes tehát részben sem idegenítette el, az már korábban is a felperes felesége tulajdonát képezte 1/2 tulajdoni hányadban az ingatlan-nyilvántartási állapottól függetlenül. Tekintettel arra, hogy visszterhes vagyonátruházás nem történt, az Itv. 26. §-a /1/ bekezdésének p./ pontja szerinti illetékmentességi feltétel felperes vonatkozásában folyamatosan fennállt.

Alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte fenntartva a határozata indokolásában foglaltakat.

A felperesi kereset megalapozatlan.

A közigazgatási perben a bíróság a kereseti kérelem keretei között az vizsgálja, hogy a felülvizsgálni kért közigazgatási határozat az irányadó eljárási és anyagi jogi szabályoknak megfelel-e. Perbeli esetben a bíróságnak abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy az Itv. 26. § -a /1/ bekezdésének p./ pontja szerinti illetékmentességi feltételeknek felperes megfelelt-e az itt előírt öt éves időtartam során.

Az Itv. 26. §-a /1/ bekezdésének p./ pontja értelmében mentes a visszterhes vagyonátruházási illeték alól a termőföldnek a külön jogszabály alapján a hivatal neve ltal kiadott regisztrációs igazolással rendelkező, mezőgazdasági tevékenységet végző magánszemély termőföld vásárlása, feltéve, ha az így vásárolt termőföldet a vásárlástól számítva legalább öt évig nem idegeníti el, azon vagyoni értékű jogot nem alapít, és egyéni vállalkozóként vagy mezőgazdasági őstermelőként a termőföldet mezőgazdasági célra hasznosítja.
A feltételek vállalásáról a vagyonszerzőnek legkésőbb a fizetési meghagyás jogerőre emelkedéséig kell nyilatkoznia az illetékhivatalnál. Ha a vagyonszerző a termőföldet az öt év letelte előtt elidegeníti, vagy azon vagyoni értékű jogot alapít, igazolhatóan nem mezőgazdasági célra hasznosítja, az egyébként járó illeték kétszeresét kell megfizetnie.

Az illetékmentességnek vannak vállalástól függő és objektív feltételei is. E feltételeknek teljes körűen fenn kell állniuk ahhoz, hogy a kérelem teljesítésére lehetőség nyíljon. 
Az adóhatóság a felperesi ingatlan-szerzés időpontjában a felperesi nyilatkozat alapján vizsgálta az illetékmentesség feltételeinek fennállását, és megállapította, hogy felperes az illetékmentességre jogosult.
Az Itv. 26. §-a /1/ bekezdésének p./ pontja azonban konkrétan meghatározza azt az időpontot a vállalástól számítva, amelytől a termőföld mezőgazdasági célú hasznosítása törvényi feltételnek teljesítettnek kell lennie az illetékmentességhez, és tiltja az ezen időszakon belüli elidegenítést, vagy vagyoni értékű jog alapítását. E tilalom nyilvánvalóan ahhoz kötődik, hogy a termőföldet az azt megvásárló, regisztrációs igazolással rendelkező mezőgazdasági tevékenységet végző magánszemélynek kell hasznosítania a jogalkotó által megjelölt öt éves időtartamban. Az illetékmentesség az egyéni vállalkozó vagy a mezőgazdasági őstermelő tevékenységét segíti, a termőföld általa való mezőgazdasági célra történő hasznosítását támogatja.

Az alperes helytállóan állapította meg azt, hogy felperes vonatkozásában az Itv. 26. §-a /1/ bekezdésének p./ pontjában előírt azon feltétel nem teljesült, hogy az ingatlant legalább öt évig ő tulajdonolja, és azt mezőgazdasági célra hasznosítsa. 
Az önmagában nem elegendő, hogy felperes igazolja, hogy a teljes ingatlan mezőgazdasági célú hasznosításáról ő gondoskodott, az annak tulajdonjogában való változás alapján megállapítható az, hogy az illetékmentesség egyik feltétele a megadott időintervallumon belül nem állt fenn. 

A jogalkotó ugyan úgy fogalmaz, hogy a vásárlástól számított legalább öt évig az adott termőföld nem idegeníthető el, de ez nem csak azt jelenti, hogy visszterhes vagyonátruházási szerződés nem köthető, hanem - mint ahogy a bíróság a fentiekben már utalt is erre - azt, hogy a termőföldet megvásárló, az illetékmentességet igénybe vevő egyéni vállalkozónak vagy mezőgazdasági őstermelőnek a tárgyi ingatlant az öt éves időtartam során a tulajdonában kell tartania, és azt mezőgazdasági célra kell hasznosítania.

Felperes a perbeli ingatlanon 1/1 arányban szerzett tulajdonjogot, és erre vonatkozóan nyilatkozott az illetékmentesség feltételeinek teljesítéséről. A házassági vagyonközösségi szerzemény bejegyzésével felperes tulajdonjogából pedig az ingatlan fele kikerült, ezzel az illetékmentességi feltételek nem teljesültek.
Nyilvánvaló az, hogy felperes és a házastársa a termőföld megvásárlásakor is tudomással bírt arról, hogy mit jelent a házassági vagyonközösség. Felperes maga döntött arról, hogy ő vásárolja meg az ingatlant, nyilvánvalóan az illetékmentesség feltételeivel csak ő rendelkezett, hiszen feleségének nem lehetett őstermelői igazolványa és regisztrációs igazolása, ő mezőgazdasági tevékenységet nem folytatott, olyan nyilatkozatot tehát nem tudott volna tenni a hatóság felé, amely az illetékmentességét megalapozta volna. 

A közös vagyoni minőségről tehát a szerzéskor is tudomással bírtak, arra hivatkozás nem történt, hogy az ingatlan tulajdonjogában való változás az nem a felek akaratából került az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetésre, hanem esetlegesen a házasságot felbontó bírósági döntés következményeként. Ennek hiányában pedig az alperes helytállóan állapította meg azt, hogy a nyilatkozatában vállaltakat felperes nem teljesítette, ebből következően az ingatlanszerzéskor járó illeték kétszeresét meg kell fizetnie.

A bíróság a megalapozatlan felperesi keresetet a Pp. 339. §-a alapján utasította el.
A pert a Pp. 338. §-ának /1/ bekezdése szerint bírálta el tárgyaláson kívül.
A bíróság a pervesztes felperest a Pp. 78. §-ának /1/ bekezdése alapján kötelezte perköltség viselésére, valamint a 6/1986. /VI.26./ IM számú rendelet 13. §-ának /2/ bekezdése alapján a feljegyzett eljárási illeték megfizetésére.

A fellebbezést a Pp. 340. §-ának /1/ bekezdése zárja ki.

Veszprém, 2014. január 21.

						           Dr.Hadnagyné dr.Göllén Mária  sk.						                                                    bíró

A  kiadmány  hiteléül: