A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság

Kfv.III.37.179/2015/5.szám

A Kúria a Miklós-Orbán-Vörös Ügyvédi Iroda - dr. Miklós Katalin ügyvéd és dr. Vörös Katalin ügyvéd - (fél címe 3) által képviselt  felperes nevefelperesnek a dr. jogtanácsos által képviselt  alperes nevealperes ellen közbeszerzési ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata iránt indult perében - amely perbe a felperes pernyertességének előmozdítása érdekében a dr. jogtanácsos által képviselt Felperesi beavatkozó 2I. rendű, és a dr. képviselőáltal képviselt ... Kft. (II. rendű beavatkozók beavatkoztak -  a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2014. október 31. napján kelt 28.K.31.271/2014/14. számú jogerős ítélete ellen a felperes által 15. sorszám alatt benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán az alulírott napon megtartott nyilvános tárgyaláson meghozta az alábbi

í t é l e t e t :

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 28.K.31.271/2014/14. számú ítéletét hatályában fenntartja. 

A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli. 

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.  

I n d o k o l á s

A felperes mint ajánlatkérő „a felperes neverészére informatikai eszközök szállítása” tárgyban a közbeszerzésekről szóló 2011. évi CVIII. törvény (a továbbiakban: Kbt.) II. része szerinti gyorsított meghívásos közbeszerzési eljárást folytatott le. A felperes felhívására ajánlatot nyújtott be a ... Kft. (a továbbiakban: kérelmező) is oly módon, hogy a Kbt. 55.§ (5) bekezdése szerinti kapacitást nyújtó szervezetként a ... Kft.-t (a továbbiakban: Kft.) jelölte meg. A felperes hiánypótlási felhívására a kérelmező a Kft.-t nem csak a kapacitást nyújtó szervezetként, hanem 10 % alatti alvállalkozójaként is megjelölte. A felperes megküldte az érvényes részvételi jelentkezést benyújtók - köztük a kérelmező - részére az ajánlattételi felhívást. A kérelmező ajánlatában a megajánlott termékek (PC munkaállomás, vezetékes billentyűzet, optikai egér) vonatkozásában gyártóként a Kft.-t tüntette fel. Ezt követően a felperes az ajánlattevőkhöz, köztük a kérelmezőhöz is felvilágosítás kéréssel fordult. E körben a kérelmezővel egyrészt közölte, hogy a közbeszerzés tárgyát képező termékbeszerzés szakmai szokványai között is alapvető és garanciális jelentősége van annak, hogy a termék az interneten hozzáférhető paraméterei ellenőrizhetőek, ezért a vele kapcsolatos felhasználói tapasztalatok is megismerhetőek legyenek. A beszerzés keretében nagyon jó minőségű, megbízható, optimális energia fogyasztású, gazdaságosan üzemeltethető, és karbantartható - összességében brand - termékeket kíván beszerezni. Tekintettel arra, hogy a kérelmező által ajánlott termékek vonatkozásában a felperes a szakmai ellenőrzést nem tudta elvégezni, ezért felhívta a kérelmezőt arra, hogy igazolja, az általa ajánlott termékek megfelelnek a felperes elvárásainak, azaz azok elismert brand terméknek minősülnek. Az ellenőrizhetőségre hivatkozással azt kérte továbbá a kérelmezőtől, a felvilágosítás - kérés keretében adja meg, hogy a megajánlott tápegység, billentyűzet és egér, továbbá azok leírása (fényképe) hol található meg az interneten. Ezen túlmenően a kérelmező igazolja azt is, hogy a megajánlott billentyűzet gyártója megegyezik a megajánlott PC gyártójával. A felperes a Kbt. 69.§ (1) és (2) bekezdése alapján az irreálisan alacsony árra történő hivatkozással indokolást kért a kérelmezőtől. A kérelmező ezt követően előzetes vitarendezési kérelmet nyújtott be a felpereshez, majd az azt elutasító döntést követően a felvilágosítás és árindoklás dokumentumait a felperes részére benyújtotta, amit teljes terjedelemben egyúttal üzleti titokká nyilvánított. 

A felperes összegezése szerint a I. rész vonatkozásában az eljárás eredménytelen volt, melynek indokaként a Kbt. 76.§ (1) bekezdés b) pontját jelölte meg, a kérelmező ajánlatát a Kbt. 74.§ (1) bekezdés e) pontja, valamint (2) bekezdés a) pontja alapján érvénytelennek nyilvánította. A felperes indokolása szerint a kérelmező által megjelölt PC desktop termékek nem minősülnek brand terméknek. Azért is érvénytelennek tartotta a felperes a kérelmező ajánlatát, mert az nem felelt meg azon követelménynek, hogy a desktop PC és a billentyű gyártójának meg kell egyeznie. E körben arra hivatkozott, hogy a kérelmező ajánlatában megajánlott billentyűzet nem létezik, a kérelmező állítása szerint a billentyűzetre a logót most fogják szitázni, így a kérelmező számára nem létező terméket ajánlott meg. Emellett a kérelmező felvilágosítás kérésre adott válaszából nem derül ki, hogy a billentyűzet gyártója megegyezne a számítógép gyártójával. A felperesi álláspont szerint a kérelmező által megajánlott termék aránytalanul alacsony árú, mivel a számára adott indokolással (a gyártói ár: 92.300,- forint) nem oldotta fel azt az ellentmondást, hogy az előírt termék részegységei és az operációs rendszer licence a piacon viszonteladói áron nettó 103.741,- forinton beszerezhetők. A kérelmező által megadott ár nem tartalmazza az összeszerelés és tesztelés munkadíját a járulékokkal együtt, a kiterjesztett garancia díját, a járulékokkal együtt, a kiterjesztett garancia díját, mivel a számítógép alkatrészekre a garancia egy év, míg a felperes e tekintetben három évet határozott meg. A felperes a kérelmező által az árindoklás mellékleteként becsatolt árajánlatot objektív alapú okirati bizonyítékként azért nem fogadta el, mert az abban szereplő társaságok cégkivonata alapján azt állapította meg hogy a meghatározó befolyást gyakorló tulajdonosok egymásnak közeli hozzátartozói, mindkét társaságnak ugyanott van a telephelye, fióktelepe. Ezen túlmenően a felperes figyelembe vette azt, hogy a kérelmező által megajánlott ár a piacon megtalálható legalacsonyabb viszonteladói árnál is lényegesen alacsonyabb. A kérelmező indokolását nem tartotta elfogadhatónak, és gazdasági ésszerűséggel összeegyeztethetőnek. 
A kérelmező ezt követően a felpereshez ismételten előzetes vitarendezési kérelemmel fordult, melynek a felperes részben helyt adott oly módon, hogy az aránytalanul alacsony ár indokolását módosította. Ezt követően a kérelmező az alpereshez jogorvoslati kérelmet nyújtott be. Az alperes eljárását lefolytatta és megállapította, hogy a kérelmező kérelme részben alapos ( a 4. kérelmi elemet elutasította) mert a kérelmező az 1-3. kérelmi elemei tekintetében a felperes megsértette a Kbt. 74.§ (1) bekezdés e) pontjára, valamint (2) bekezdés a) pontjára tekintettel alkalmazandó Kbt. 63.§ (3) bekezdését. Ez okból a felperes eljárást lezáró döntését megsemmisítette és 100.000,.- forint pénzbírság megfizetésére kötelezte. 

A felperes keresetében az alperes határozatának felülvizsgálatát, elsődlegesen annak megváltoztatását kérte oly módon, hogy a bíróság állapítsa meg, az alperes által terhére rótt jogsértéseket nem követte el, másodlagos kérelme pedig arra irányult, hogy ha a terhére rótt jogszabálysértéseket mégis elkövette volna, a bíróság állapítsa meg, hogy az alperes jogsértően rótt ki a terhére bírságot. E tekintetben arra hivatkozott, hogy a jogsértés reparálható volt, korábban jogsértés miatt nem szankcionálta az alperes, a beszerzés pedig nem uniós forrásból valósult meg. Kiemelte, hogy brand terméket kívánt beszerezni, mely kívánalomnak a kérelmező által megajánlott termék nem felelt meg, mivel azok „nevesített” terméknek minősülnek. Sérelmezte azt, hogy az alperes határozatában a kérelmezőt és a Kft.-t a számítógépes piacon ismert szereplőnek nevezte. Fenntartotta azon álláspontját, hogy a kérelmező nem létező terméket ajánlott meg részére. A kérelmező árindoklását az alperes csupán a tekintetben vizsgálta, hogy az tartalmaz-e a megajánlott ár vonatkozásában számításokat és árajánlatokat. Ugyanakkor a felperesi álláspont alapján vizsgálnia kellett volna azt is, hogy a kérelmező árindoklása nem nyújt fedezetet az összeszerelés, tesztelés munkadíjára és járulékaira, valamint az általa megkívánt három éves garancia díjára. A felperes állítása szerint az alperes helytelenül értelmezte a Kbt. 60.§ (1) bekezdését, 63.§ (1) bekezdését, és 69.§ (5) bekezdését, ez okból pedig tévesen jutott arra következtetésre, hogy a felperes ezen jogszabályhelyeket megsértette. Kifogásolta továbbá, hogy az alperes a Ket. 50.§ (1) bekezdését, és 72.§ (1) bekezdés ea) pontját is megsértette eljárása során. 

Az I. rendű felperesi beavatkozó teljes mértékben osztotta a felperes érvelését. Álláspontja szerint a kérelmező által megajánlott termékek nem voltak egyenértékűek a felperes által megkívánt termékekkel. Igazságügyi szakértői kirendelését kérte a tekintetben, hogy kerüljön megállapításra, a számítástechnikában mit jelent a brand fogalom. 
A II. rendű felperesi beavatkozó szintén osztva a felperesi érvelést, maga is a brand fogalom felperesi értelmezését fogadta el. Nézete szerint a közbeszerzési eljárás során a felperes jóhiszeműen járt el, míg a kérelmező rosszhiszeműen, a jogi kiskapuk kihasználásával kíván jogtalan előnyhöz jutni. 

Az elsőfokú bíróság a felperes keresetét alaptalannak értékelte, és elutasította azt. Ítéletének indokolásában kifejtette, hogy az alperes helytállóan állapította meg, a felperes által az ajánlati kötöttség beállta után a brand fogalom értelmezésére kifejtettek alappal nem vehetők figyelembe, a kérelmező által megajánlott termékek esetében. A felperes nem cáfolta az alperes azon tényszerű állítását, hogy összegezésében nem adott számot arról, hogy miért nem fogadja el a gyártói műbizonylatot, illetve a minőség igazolására szolgáló hivatalos dokumentumokat. Utalt arra, hogy a felperes is elismerte, hogy a kérelmező által megajánlott termékek az általa elvárt műszaki tulajdonságokkal rendelkeznek, az az általa példálózóan felsorolt gyártók termékeivel egyenértékű. Ezen okból mellőzte az elsőfokú bíróság az I. rendű felperesi beavatkozó bizonyítási indítványának teljesítését. Rámutatott arra, hogy a Kbt. 60.§ (1) bekezdése és 63.§ (1) bekezdése értelmében az ajánlatkérőnek a Kbt. keretei között kell az ajánlati felhívást és a dokumentációt összeállítania, azok közzététele után az ajánlati felhívás és a dokumentáció alapján kell az ajánlatok érvényességét és a közbeszerzési eljárás eredményét megállapítania. Az ajánlati felhívásban és a dokumentációban meghatározott követelményrendszer az ajánlatkérőt köti, így az abban foglaltak alapján kell döntenie az ajánlatok érvényességéről. Tekintettel arra, hogy a jogorvoslattal támadott közbeszerzési eljárás ajánlattételi felhívása, dokumentáció leírása ellen a jogorvoslati határidőn belül nem terjesztettek elő jogorvoslati kérelmet, ezért az ajánlati felhívás és dokumentációban foglaltakhoz mind az ajánlatkérő, mind az ajánlattevők kötve voltak. A felperes mint ajánlatkérő az ajánlati felhívás és dokumentáció előírásaiban nem szereplő előírást nem kérhetett számon egyetlen ajánlatkérőn sem. 
Megállapította azt is az elsőfokú bíróság, helytállóan vonta le azon következtetést az alperes, hogy a felperes kizárólag azon előírásból, hogy a billentyűzet és a számítógép azonos gyártótól kell hogy származzon, alappal a kérelmezői ajánlat érvénytelenségére nem vonhatott le következtetést. A felperes a Kft. gyártói mivoltát nem vonta kétségbe, olyan előírás pedig nem volt, hogy számára kizárólag csak az ajánlattétel időpontjában létező terméket lehet megajánlani. 
A megajánlott ár tekintetében kialakított álláspontot illetően is osztotta az elsőfokú bíróság az alperes érvelését. Áttekintve a rendelkezésre álló dokumentációt megállapította, hogy a kérelmező a felperes által megkívánt körben - gyártási és árképzési kalkuláció - az árindokolást megadta. Az alperes egyszerű módon - az interneten - utánanézett, ellenőrizte a felperes által hivatkozott kiskereskedelmi árat. Ellentétben a felperesi érveléssel nem azt állította, hogy az általa így fellelt ár a legalacsonyabb, csak azt rögzítette, hogy alacsonyabb annál az összegnél, amelyre a felperes az összegzésében hivatkozott. Megjegyezte az elsőfokú bíróság, a perben már maga a felperes sem állította, hogy a gazdasági ésszerűség értékelési körébe vonhatók olyan elemek, amelyek azokkal ok-okozatban egyáltalán nem függenek össze, azaz a tulajdonosi struktúra. Az alperes e tekintetben is alappal állapította meg tehát a felperes jogsértését. 
Az elsőfokú bíróság megítélése szerint az alperes teljes körűen feltárta a tényállást, az alperesi megállapításokra a felperes érdemi cáfolatot nem terjesztett elő, csak állította, hogy az alperes a pontatlanul feltárt tényállás okán helytelen jogkövetkeztetést vont le a vizsgált közbeszerzés tekintetében. 
A felperes által kifogásolt bírságkiszabást illetően arra mutatott rá az elsőfokú bíróság, hogy kizárólagosan az alperes mérlegelési jogkörébe tartozik az, hogy jogsértés észlelése esetén a közbeszerzési döntőbizottság által kiszabható szankciókról és alkalmazásuk részletes szabályairól, valamint a közbeszerzési döntőbizottság eljárásáért fizetendő igazgatási szolgáltatási díjról szóló 288/2011. (XII.22.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) által meghatározott keretek közt bírságot szab-e ki vagy sem. Az alperest a Kbt. 152.§ alapján kétirányú mérlegelési kötelezettség terheli, egyrészt, hogy a feltárt jogsértésre tekintettel szankciót alkalmaz-e, másrészt hogyha igen, annak mértékét illetően. Önmagában a felperes által hivatkozott azon körülmény, hogy az általa elkövetett jogsértés reparálható, az alperes által alkalmazott szankció mellőzésére kellő alapul nem szolgálhat. E tekintetben is jogszerűnek értékelte tehát az elsőfokú bíróság az alperes határozatát. 
A jogerős ítélet ellen a felperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, amelyben annak hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új határozat hozatalára utasítását kérte. Arra hivatkozott, hogy a jogerős ítélet sérti a Kbt. 63.§ (1) bekezdését, 69.§ (5) bekezdését, 152.§ (3) bekezdés e) pontját és (5) bekezdését, a Korm. rendelet 5.§ (2) bekezdését, a Ket. 72.§ (1) bekezdés ea) pontját, a Pp. 206.§ (1) bekezdését. A kereseti kérelmében foglaltakat minden tekintetben fenntartotta azzal, hogy a jogerős ítélet jogszabálysértő és iratellenes. Kifejtette, hogy a dokumentáció műszaki részében konkrét termékmegjelöléssel élt abban a vonatkozásban, hogy mit tekint brand terméknek. Nem csak műszaki paramétereken alapuló követelményeket határozott meg tehát, hanem a beszerzendő termékkel szemben egy szigorú minőségi követelményt is, amely a brand jellegben nyert megfogalmazást. Álláspontja szerint a jelen közbeszerzési eljárásban a brand fogalom tartalmának tisztázása az ajánlattevők részére szükségtelen volt azon túlmenően, ahogy azt a felperes megtette az eljárás során.
A második kérelmi elem tekintetében kifogásolta, az elsőfokú bíróság figyelmen kívül hagyta, hogy az alperes megsértette a Kbt. 63.§ (1) bekezdését, továbbá a Pp. 206.§ (1) bekezdésében írt tényállás tisztázásra vonatkozó kötelezettségét is azzal, hogy az ajánlattevő olyan terméket ajánlott meg, amely nem létezik, kizárta annak lehetőségét, hogy brand terméket ajánljon, ugyanis az a termék lehet brand, amit a piacon  ismernek. Nem létező termék ismertsége fogalmilag kizárt. Nem létező termék vonatkozásában a követelményeknek megfelelőségi vizsgálat nem lehetséges. 
A harmadik kérelmi elemet illetően álláspontja szerint az elsőfokú bíróság figyelmen kívül hagyta, hogy az alperes megsértette a Kbt. 69.§ (5) bekezdését és e vonatkozásban is megsértette a Pp. 206.§ (1) bekezdésében írt tényállás tisztázására vonatkozó kötelezettségét. Így a bíróság nem vizsgálta a felperes által feltárt tényt, hogy a kérelmező által megadott ajánlati ár az árindokolás szerint nem tartalmazza az összeszerelés és tesztelés munkadíját, és e tételek járulékait sem, továbbá az egy évről három évre kiterjesztett garancia díját sem. Az a tény, hogy a jogorvoslati eljárás kérelmezője számításokat és árajánlatokat tartalmazó árindokolást ad be, nem jelenti egyben azt is, hogy az ilyen indokolás elfogadható lenne, különös tekintettel a Kbt. 69.§ (5) bekezdésében írtakra. Az árindoklást a felperes jogszerűen nem fogadhatta volna el, hiszen az ellentétes a Kbt. 69.§ (5) bekezdésében foglalt előírással. 
A bírságkiszabás körében a felperes arra hivatkozott, hogy az alperes olyan indokot jelölt meg, amely a jelen eljárás esetében nem áll fenn, azaz hogy a felperes a beszerzést uniós forrásból valósítja meg, e körülményt az alperes ellenkérelmében is elismerte. Erre tekintettel a felperes álláspontja szerint a bírság összegének mérséklése emiatt is indokolt és szükséges. 

A felperes felülvizsgálati kérelmében kérte a felülvizsgálati kérelem tárgyaláson történő elbírálását. 

Az alperes felülvizsgálati ellenkérelme a jogerős ítélet hatályban tartására irányult. 

A felülvizsgálati kérelem nem alapos. 

A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság megfelelő alapossággal feltárta az irányadó tényállást és abból az ügyben irányadó jogszabályi rendelkezések alkalmazásával helytálló jogi következtetést vont le, azzal a Kúria is egyetértett. 
Kiemeli a Kúria, hogy a Pp. 270.§ (2) bekezdése, és 272.§ (2) bekezdése értelmében a felülvizsgálati eljárás során kizárólag a jogerős ítélet jogszerűsége vizsgálható, a Pp. 275.§ (2) bekezdésének megfelelően a felülvizsgálati kérelemmel érintett körben.

Szükségesnek tartja elsődlegesen leszögezni a Kúria, hogy az elsőfokú bíróság nem alkalmazta, így meg sem sérthette a Ket. rendelkezéseit, eljárására a Pp. előírásai voltak az irányadók. Ezért a felperes felülvizsgálati kérelmében a Ket. megsértésére vonatkozó kitételek nem voltak vizsgálhatók. Úgyszintén értelmezhetetlen lett volna azon felperesi állítás is, miszerint az alperesi hatóság a Pp. 206.§-ának megsértésével járt el, ugyanis az alperes eljárására a Ket. és a Kbt. szabályai vonatkoztak. 

A felülvizsgálati kérelemben megjelölt Kbt.-beli előírások kapcsán a Kúria a következőkre mutat rá:

A  felek között nem volt vitatott, hogy a kérelmező által megajánlott termék műszaki paraméterei megfelelnek a felperes által rögzített műszaki tulajdonságoknak, a műszaki egyenértékűség tehát fennállt. Az ajánlatkérő felperes meghatározta a felhívásban a beszerzés tárgyának műszaki leírását, ismertette mindazokat a műszaki feltételeket, követelményeket, amelyek meglétét vizsgálni kívánta a megajánlott termék vonatkozásában, az ajánlattételi határidőig jogorvoslati kérelemmel nem vitatták az arra jogosultak az ajánlatkérő előírásait, így arra az ajánlati kötöttség beállt. Ezt követően a felperes is kötve volt saját rendelkezéseihez, annak alapján kellett a benyújtott ajánlatokat vizsgálni, és dönteni az ajánlatok érvényességéről. 

A perben rendelkezésre állt iratokból megállapíthatóan a felperes a kiegészítő tájékoztatásban rögzítette először, hogy brand termékeket kíván beszerezni, amelyhez magyarázatként fűzte, hogy minőségi, elismert termékeket kíván üzemeltetni, amelynek része az a követelmény is, hogy a billentyűzet és a számítógép azonos gyártótól származzon. A felperes nem részletezte, hogy mit tekint brandnak, valamint minőségi, elismert terméknek. 
A felperesi érvelés kapcsán hangsúlyozza a Kúria, hogy a közbeszerzési eljárásokban folytatott következetes gyakorlat alapján nem állapítható meg az ajánlat érvénytelensége, az ajánlatkérő egzakt előírása, illetve jogszabályi rendelkezés hiányában, továbbá olyan okból amely tekintetben az ajánlatkérő nem rögzítette pontosan a vizsgálni kívánt fogalmat, illetve az ajánlattételi határidő előtt rögzítetteken túl, további adatok, tények megkövetelése alapján. Az ajánlatkérő előírásaira, a beszerzés tárgyára, a műszaki leírásra kötöttség állt be az ajánlattételi határidő bekövetkezésével. A Kúria egyetértett az elsőfokú bíróság azon álláspontjával, hogy a felperesnek nem volt olyan előírása a brand fogalom tekintetében, amelyre megállapítható lett volna, hogy a kérelmező által megajánlott termék nem brand. A felperes csak a 2013. december 20. napján kiadott felvilágosítás kérésben, az ajánlati kötöttség beállta után fogalmazta  meg azt az általános követelményt, hogy nagyon jó minőségű, megbízható optimális energiafogyasztású, gazdaságosan üzemeltethető és karbantartható terméket kíván beszerezni. Feltétlenül szükséges azonban az igények műszaki konkretizálása is a Kbt. által biztosított határidőn belül ahhoz, hogy az egyenértékűség vizsgálata jogszerűen megvalósulhasson. Megjegyzi azt is a Kúria, hogy a felperes a brand követelmény igazolására gyártói műbizonylat, illetve minőség-igazolásának hivatalos dokumentumait kérte csatolni. A kérelmező becsatolta a kért dokumentumokat, az ajánlatkérő azonban az összegezésben nem adta indokát, hogy miért nem fogadta el a gyártói nyilatkozatot, tanúsítványt. Helyesen hangsúlyozta azt az alperes, hogy a kiegészítő tájékoztatás kérés a Kbt.-ben biztosított jogszabályi lehetőség, az ajánlattevő dönthet arról, hogy él-e azzal, az ajánlatkérőnek azonban a lehető legpontosabban kell meghatároznia beszerzési igényét. 

A fentieknek megfelelően a Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság jogszerűen állapította meg, hogy a felperes a Kbt. 74.§ (1) bekezdés e) pontjára tekintettel alkalmazandó 63.§ (1) bekezdés sérelmével döntött a kérelmező ajánlatának érvénytelenségéről. 

A PC és a billentyűzet gyártójának megegyezőségére vonatkozó felperesi kikötést illetően megállapítható volt, hogy a felperes ilyen előírást nem tett az eljárást megindító dokumentumok között, illetve az ajánlattételi határidőt megelőzően. A felperes ugyanakkor nem vitatta, hogy a megajánlott számítógép és a billentyűzet vonatkozásában a Kft. került gyártóként megjelölésre. Az a tény, hogy egy termék nincs legyártva az ajánlattételkor, nem jelenti azt, hogy nem is létezik. A felperes nem kérte termékminta bemutatását, fénykép csatolását az ajánlattételi határidőben. Nem volt azon felperesi hivatkozás elfogadható, hogy a kérelmező a hiánypótlási felhívásnak nem tett eleget azzal, hogy nem csatolt fényképet a termékről. Hiánypótlási felhívás az ajánlat hiányosságára tekintettel bocsátható ki, azonban az ajánlatkérő - a fentiek szerint - az ajánlattételi határidőt megelőzően nem írta elő, hogy fényképet kell csatolni a megajánlott termékről. E vonatkozásban is helyesen állapította meg az elsőfokú bíróság, hogy a felperes a Kbt. 74.§ (1) bekezdés e) pontjára tekintettel alkalmazandó Kbt. 63.§ (3) bekezdésének megsértésével döntött a kérelmező ajánlatának érvénytelenségéről. 
Helyesen állapította meg az elsőfokú bíróság azt is, hogy az alperes eljárása során tisztázta, létezik a kérelmező által megajánlottnál alacsonyabb, nyilvánosan elérhető kiskereskedelmi ár is, így ez nem alapozhatja meg a kérelmező ajánlatának gazdasági ésszerűséggel össze nem egyeztethetőségét. Hangsúlyozni kell azt is, hogy az árajánlat objektivitását, teljesíthetőségét a kérelmező ajánlatának gazdasági ésszerűséggel összeegyeztethetőségét önmagában nem zárta ki az a kérelmező által sem vitatott tény, hogy a gazdálkodó szervezetek tulajdonosai rokoni kapcsolatban állnak vagy a cégek telephelye azonos címen van. A kérelmező a felperes felhívására becsatolta, továbbá az alperes is eljárásában megvizsgálta a kérelmező üzleti titokkal védett árindokolását és helytállóan állapította meg, hogy abban részletes tájékoztatást adott az ajánlatkérő kérésére, bemutatta árképzését, beszerzési árait az üzleti partnereitől származó árajánlatokkal támasztotta alá, valamint ismertette a cég gazdasági helyzetének alakulását. A felperes az összegezésben foglaltakon túl nem jelölt meg olyan tényt, adatot, amely kizárja a kérelmező ajánlatának gazdasági ésszerűséggel összeegyeztethetőségét. Erre tekintettel is megállapítható volt az, hogy a felperes jogsértően állapította meg a kérelmező ajánlatának érvénytelenségét a Kbt. 74.§ (2) bekezdés a) pontja alapján. 

A felperes felülvizsgálati kérelmének a Pp. 206.§ (1) bekezdés bíróság általi megsértése kapcsán hangsúlyozza a Kúria, hogy az általánosan kialakult és következetes legfelsőbb bírósági-kúriai gyakorlat szerint ha a felülvizsgálati kérelem a jogerős ítélettel megállapított tényállást vagyis azt sérelmezi, hogy a bíróság a tényállást a Pp. 206.§-ának megsértésével állapította meg a jogerős ítélet érintésének csakis akkor van helye, ha a tényállás iratellenes, illetőleg a bíróság a bizonyítékokat - azok egybevetése során - nem a maguk összességében értékelte, ennél fogva a megállapított tényállás nyilvánvalóan okszerűtlen, vagyis lényeges logikai ellentmondást tartalmaz. Nem állapítható meg azonban jogszabálysértés akkor, ha a felülvizsgálati kérelem a bizonyítékok okszerű mérlegelését támadja. A Pp. 206.§-a szerinti szabad bírói mérlegeléssel megállapított tényállás - ha az nem iratellenes vagy logikátlan - felülvizsgálata nem lehet eredményes. A felülvizsgálati eljárásban ugyanis felülmérlegelésnek nincs helye. Nincs lehetőség a bizonyítás adatainak újabb egybevetésére és értékelésére. A felülvizsgálat csak arra szorítkozhat, hogy a mérlegelés körébe vont adatok, tények értékelésénél nincs e nyilvánvalóan helytelen következtetés.  

A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság eljárása ezen kritériumoknak maradéktalanul megfelelt, a jogerős ítélet kifogásolása ezen okból sem volt megalapozottnak tekinthető. 

Végül a Kúria megjegyzi, hogy a kiszabott 100.000,- forint pénzbírság jogalapját, összegszerűségét érintően nem végezhette el a jogerős ítélet felülvizsgálatát, mert a Pp. 340/A.§ (2) bekezdésének b) pontja értelmében nincs helye felülvizsgálatnak, ha a bírság összege az egymillió forintot nem haladja meg. 

Minderre figyelemmel a Kúria megállapította, hogy a jogerős ítélet nem minősült jogszabálysértőnek a felülvizsgálati kérelemmel érintett körben, ezért azt a Pp. 275.§ (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. 

A felülvizsgálati eljárásban az alperesnek igazolt perköltsége nem merült fel, ezért arról a Kúriának rendelkezni nem kellett. 

A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket a felperes személyes költségmentességére tekintettel a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13.§ (1) bekezdése és 14.§-a értelmében az állam viseli. 

Budapest, 2015. március 18. 

Dr. Kárpáti Zoltán s.k. a tanács elnöke, Dr. Fekete Ildikó s.k. előadó bíró, Dr. Sperka Kálmán s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő