A Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a személyesen eljárt .....(....) felperesnek - dr. Klausz Hajnalka jogtanácsos által képviselt Pest Megyei Kormányhivatal (1052 Budapest, Városház u. 7.) alperes ellen helyi adó tárgyában meghozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indult perében, nyilvánosan megtartott tárgyaláson meghozta az alábbi .

Í T É L E T E T .

A bíróság az alperes 2012. október 18. napján kelt ....... számú határozatát az elsőfokú hatóság ...... számú elsőfokú határozatára is kiterjedően hatályon kívül helyezi és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezi. 

A felek perköltségeiket maguk viselik. 

Az eljárás illetékét a Magyar Állam viseli. 

Az ítélet ellen nincs helye fellebbezésnek. 

I N D O K O L Á S

A bíróság a közigazgatási és a peres iratok alapján az alábbi tényállást állapította meg. A felperest új eljárás lefolytatása során ........... számú határozatában a hivatkozott ........hrsz-ú telek vonatkozásában 2011. adóévre vonatkozóan 788.381,-Ft, a 2012. I. félévében esedékes 132.027,-Ft telekadó adókülönbözet/adóhiány, valamint 2012. II. félévében esedékes 132.027,-Ft telekadó adókülönbözet/adóhiány megfizetésére kötelezte. Ezen felül kötelezte a felperest 13.414,-Ft késedelmi pótlék megfizetésére, adóbírság kiszabását mellőzte.

A határozat ellen a felperes fellebbezést terjesztett elő. A fellebbezés alapján eljárt alperes......... ügyiratszámú 2012. október 18. napján kelt határozatával az elsőfokú határozatot a felperes terhére 1.052.435,- Ft telekadó fizetési kötelezettséget megállapító részében, valamint az adóbírság megállapítását mellőző részben helybenhagyta, a késedelmi pótlékot megállapító részben megsemmisítette és az elsőfokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította. Indokolásában hivatkozott arra, hogy.....Képviselő-testületének helyi adókról szóló 28/2010. (XII.16.) számú rendelete, valamint a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvény (Htv.) 52. § (7) bekezdése értelmében a telekadó fizetési kötelezettség azt terheli, aki a naptári év első napján a telek tulajdonosa. Utalt az Art. 125. §-a szerint lefolytatott egyszerűsített ellenőrzési eljárás megállapításaira, és arra, hogy az Ör. 8. § (1) bekezdésében szabályozott jogszabályi adómentességi feltétel nem áll fenn, mert a felperes nem bizonyította, hogy a szóban forgó telek ne lenne beépíthető, mert az, hogy a HÉSZ (39/2008. (XII.19.) Ör.) az építési engedély megadása tekintetében valamely (a fellebbezésben hivatkozott távvezeték-kiváltással) kapcsolatos feltételt szab, nem jelenti azt, hogy az ingatlan ne lenne lenne beépíthető. Előadta, hogy a Htv. 19. § a) pontja alapján az ingatlan kizárólag akkor mentes a telekadó alól, ha az 1997. évi LXXVIII. törvény (Étv.) értelmében építési tilalom hatálya alatt áll, amely nem értelmezhető kiterjesztően. Tekintettel arra, hogy a felperes nem támasztotta alá az Art. 99. § (2) bekezdésnek megfelelően az adómentességi ok megvalósulását, a felperest telekadó-fizetési kötelezettség terheli. 

A határozat telekadófizetési kötelezettséget megállapító rendelkezésével szemben a felperes keresettel élt, kérte az alperes határozatának - az elsőfokú közigazgatási határozatra is kiterjedő - hatályon kívül helyezését annak okán, hogy az megalapozatlan és törvénysértő mind jogalap, mind összegszerűség tekintetében. Keresete indokolásában előadta, hogy a helyi építési szabályzat szerint a telek nem építhető be, mert 39/2008 (XII.19.) HÉSZ 3. § (13) és (17) bekezdései értelmében a szóban forgó ingatlanra építési engedély csak a telket átszelő 20kV-os távvezeték kiváltását követően adható. Ennek megfelelően álláspontja szerint ez beépíthetőséget tiltó feltétel, amely alapján a hivtatkozott, helyi adókról szóló önkormányzati rendelet 2. § (1) bekezdése szerint telekadó mentesség megilleti. Megjegyezte, hogy ....Város Önkormányzatának helyi adókról szóló 28/2010 (XII.16.) rendelete adózási tárgyként nem a beépítésre szánt területet definiálja, hanem a "nem beépíthető telek" kategórára ad mentességet. A felperes kereset kiegészítésében hivatkozott a 28/2010. (XII.16.) Ör. módosításáról szóló 33/2013- (XII. 20.) számú Önkormányzati rendelet 18. § (1)-(2) bekezdésére amelynek értelmében a 2011. január 1. napja és 2011. december 31. napja között hatályos 8. §-ban meghatározott adómértékek tekintetében a magánszemély adóalanyokat a vállalkozási, üzleti célt nem szolgáló telekingatlanok után 60% adókedvezmény, 2012. január 1. napja és 2012. december 31. napja között 0 % adókedvezmény illeti meg. Előadta, hogy a fenti rendelkezések visszaható hatállyal bírnak, az I. és II. fokú közigazgatási határozatokat azonban nem ezen módosított Ör. alapján hozták meg, ezért azok hatályok kívül helyezése szükséges az alperes új eljárásra utasítása mellett. 

Az alperes kérte a kereset elutasítását, perköltséget igényelt. 

A felperes keresete részben alapos. 

A per tárgyát az alperes közigazgatási határozatának törvényességi felülvizsgálata képezte a polgári perrendtartásról szóló 1952. év III. törvény (Pp.) XX. Fejezete szerinti közigazgatási per keretében.
A felperes keresetében anyagi és eljárási jogszabálysértésre, és arra is hivatkozhatott, ha a közigazgatási szervek az alkalmazott jogszabályt tévesen értelmezték. A Pp. 339. § (1) bekezdése szerint ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik, a bíróság - az ügy érdemére ki nem ható eljárási szabály megsértésének kivételével (1/2011 Kkv.) - a jogszabálysértő közigazgatási határozatot hatályon kívül helyezi, és szükség esetén a közigazgatási határozatot hozó szervet új eljárásra kötelezi. A Pp. 339/A. § értelmében a bíróság a közigazgatási határozatot - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül. A tényállás tisztázásának kötelezettsége a Ket. 50. § (1) bekezdése alapján a közigazgatási szervet terheli, a Pp. 164. § értelmében a felperesnek kellett azonban bizonyítania, hogy a keresettel megtámadott közigazgatási határozatok jogszabálysértőek. Az alperesi határozat törvényességét a bíróság a felperes kereseti kérelmének korlátai között (Pp. 215. §) értékelte. 

A bíróság megállapította, hogy jogalap tekintetében a felperes keresete az alábbiak szerint nem megalapozott. Megállapítható volt, hogy a 2011. és 2012. év első napján a felperes volt az érintett ingatlan tulajdonosa, ezért a Htv. 52. § 7. pontja értelmében a telekadó fizetési kötelezettség a felperest terheli. Nem volt elfogadható azonban a felperes azon érvelése, hogy őt a hatályos Ör. 8. § (1) bekezdése szerinti mentesség illeti meg. Az Ör. 8. § (1) bekezdése szerint az adott telek mentes a telekadó alól, amennyiben a telek a helyi építési szabályzat előírásainak megfelelően nem építhető be. A bíróság értelmezése szerint a "nem építhető be" kifejezés a Htv. és az Étv. szerinti építési tilalmat jelenti. Jelen esetben az alkalmazandó 39/2008. (XII.19.) HÉSZ 3. § (13) bekezdése szerint a szóban forgó ingatlan beépíthetőségének jogi lehetősége fennáll, csupán az egyedi hatósági eljárás keretében kiadható építési engedély megadása tekintetében jelöli meg előfeltételként a 20kV-os távvezeték kiváltását. A bíróság álláspontja szerint ez építési korlátozás, amely nem azonosítható az építési tilalom fogalmával, amely a Htv. 52. § 43. pontja szerint az épített környezet alakításáról és védelméről szóló törvény alapján elrendelt változtatási, telekalakítási, illetőleg építési tilalom. Osztotta a bíróság az alperes azon jogi álláspontját, hogy az Ör. 8. § (1) bekezdésében fogalt mentesség kizárólag a fenti építési tilalom hatálya alatt álló ingatlanokra terjed ki. Utal a bíróság arra, hogy a Legfelsőbb Bíróság ..... számú döntésében kimondta, hogy az építési korlátozás adómentességként nem értelmezhető, mert más fogalmat takar az építési tilalom és az építési korlátozás, továbbá a Legfelsőbb Bíróság .... számú döntése szerint építési tilalmat önkormányzati rendelettel vagy egyedi építésügyi határozattal lehet és kell elrendelni, olyan, hogy "kvázi" beépítési tilalom pedig nem létezik. Tekintettel arra, hogy jelen esetben az ingatlan beépítésének jogi lehetősége rendelettel vagy határozattal nincsen kizárva, ezért azon építési tilalom nem áll fenn, csak építési korlátozás hatálya alatt áll, amely a vezeték kiváltásával megszüntethető. A fenti indokok alapján a felperest az adómentesség nem illeti meg.

A bíróság megállapította, hogy összegszerűség tekintetében a felperes kereste az alábbiak szerint megalapozott....Önkormányzat Képviselő-testületének a helyi adókról szóló 28/2010. (XII. 16.) önkormányzati rendeletét a 33/2013. (XII. 20.) számú rendelet az alábbiak szerint módosította. A 18. § (1) bekezdés szerint a rendelet 2011. január 1. és 2011. december 31. között hatályos 8. §-ában meghatározott adómértékek tekintetében a magánszemély adóalanyokat a vállalkozási, üzleti célt nem szolgáló telekingatlanok után 60 %-os adókedvezmény illeti meg. A (2) bekezdés szerint  a rendelet 2012. január 1. és 2012. december 31. között hatályos 8. §-ában meghatározott adómérték tekintetében a magánszemély adóalanyokat a vállalkozási, üzleti célt nem szolgáló telekingatlanok után 0 %-os adókedvezmény illeti meg. (3) A rendelet 2013. január 1. és 2013. december 31. között hatályos 8. §-ában meghatározott adómértékek tekintetében a magánszemély adóalanyokat a vállalkozási, üzleti célt nem szolgáló telekingatlanok után 30 %-os adókedvezmény illeti meg. Utal arra a bíróság, hogy a Pp. 339/A. § értelmében a bíróság a közigazgatási határozatot - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül. Jelen esetben azonban maga a 33/2013. (XII.20.) Ör. rendelkezik az adókedvezmény visszamenőleges hatályú érvényesítéséről. A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (Jat.) 2. § (2) bekezdése szerint jogszabály a hatálybalépését megelőző időre nem állapíthat meg kötelezettséget, kötelezettséget nem tehet terhesebbé, valamint nem vonhat el vagy korlátozhat jogot, és nem nyilváníthat valamely magatartást jogellenessé. A fenti Ör. rendelet visszaható hatályú rendelkezései ezen jogszabályhelyet sem sértik, hiszen kedvezményt állapítanak meg. 

Tekintettel arra, hogy a fenti adókedvezmény a felperes vonatkozásában csak új eljárásban érvényesíthető, a bíróság az összegszerűség kérdésében való határozathozatal céljából a Pp. 339. § (1) bekezdése alapján a rendelkező részben fogaltak szerint határozott. 

A felperes részleges pernyertességére tekintettel a bíróság a Pp. 81.§ (1) bekezdése alapján úgy rendelkezett, hogy a felek perköltségeiket maguk viselik. 

A bíróság az Itv. 62. § (1) bekezdés h) pontjában foglalt illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt eljárási illeték Magyar Állam általi viseléséről az Itv. 5. § (1) bekezdés c) pontja, 59. § valamint a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13.§ és 14. § alapján határozott. 

Az ítélet elleni fellebbezést a Pp. 340. § (1) bekezdése zárja ki. 

Budapest, 2015. április 01. napján 

                                                                                           dr. Minya Krisztián s.k.
 				           bíró

A kiadmány hiteléül: 

	.