Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság
9.K.27.182/2006/7. szám

A Magyar Köztársaság nevében ! 

 A bíróság Románné dr. Kolozsi Klára ügyvéd által képviselt .......... Rt. felperesnek, ............... jogtanácsos által képviselt Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség /1016 Budapest, Mészáros u. 58/a./ alperes ellen - mely perbe az alperes pernyertessége érdekében dr. Glegyák Jenő ügyvéd által képviselt ........ Rt. beavatkozott - környezetvédelmi határozat felülvizsgálata iránt indított perében meghozta a következő 

Í t é l e t e t:

A bíróság az alperes 14/02486/2005; VH-226/2005. számú határozatával módosított 1406003/2004; VH-501/2004. számú határozatát az I. fokú         36854-3/2004. számú határozatára is kiterjedően hatályon kívül helyezi, és az I. fokú hatóságot új eljárás lefolytatására kötelezi.

Az alperes 15 napon belül köteles a felperes részére 10.000,-- /Tízezer,--/ Ft perköltséget megfizetni.

A felperes a tárgyi illetékfeljegyzési jog ellenére lerótt 16.500,-- /Tizenhatezer-ötszáz,--/ Ft kereseti illetéket az illetékhivataltól visszaigényelheti.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs. 

I n d o k o l á s

A bíróság a tárgyalás adatai, valamint a csatolt iratok alapján az alábbi tényállást állapította meg:

A felperesi társaság jogelődje részére Győr Megyei Jogú Város Jegyzője    10.293-8/2000. számú határozatában a közcsatornába vezetett húsipari előtisztított szennyvíz dikromátos oxigénfogyasztására 2000 mg/l egyedi határértéket állapított meg. 

2002. december 9-én a közcsatornát üzemeltető szolgáltató /továbbiakban: beavatkozó/ egyedi határérték visszavonása iránti kérelmet nyújtott be az Észak-Dunántúli Vízügyi Felügyelethez /továbbiakban: I. fokú hatóság/.
A beavatkozó az egyedi határérték visszavonása iránti kérelme indokaként előadta azt, hogy a városi szennyvíztisztító 1984. évtől fokozatosan épült ki. A III. ütemű bővítésnél a húsgyár a Győr-Moson-Sopron Megyei Tanács VB. Építési és Vízügyi Osztálya 1989. március 23-án kelt  101-2/1989/11. számú határozatában engedélyezettek szerint megépítette a mechanikai előtisztítóját, melynek tisztítási határértékére dikromátos oxigénfogyasztásra vonatkozóan 2000 mg/l került rögzítésre. A húsipari mechanikai tisztító kapacitása 2600 m3/nap. A létesítmény a 7820-2/1992. Észak-Dunántúli Vízügyi Igazgatósági engedéllyel üzemel. 

A mechanikai tisztítást követően a húsgyári szennyvíz a városi tisztító kétlépcsős biológiai eleveniszapos rendszer első lépcsőjére kerül. Az első lépcsőben előtisztított húsipari szennyvizet továbbiakban a városi szennyvízzel együtt kezelik. A tisztított szennyvíz befogadója a Kis-Rába. Az üzemeltetőnek biztosítani kell, hogy a Kis-Rába minősége az öntözéshez szükséges követelményeknek megfeleljen. A társaság nem vitatja azt a tény, hogy a telep bővítése közös beruházással történt, azonban az üzemeltetési költségek teljes mértékben a társaságukat terhelik. 

A ...... Rt. ...... Gyára átlagosan munkanapokra vetítve 2001. évben 2635 m3/d, max. 2001. március 13-án 3043 m3/d, min. 2001. december 2-án 4400 m3/d szennyvizet bocsátott a telepre. Munkaszüneti napokon csak a kazánház üzemel. Mellékelte az önkontroll vizsgálatok keretében végzett kéthetenkénti telepre bocsátott húsgyári szennyvíz vizsgálati eredményeit. 

Társaságuk a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. /IV.5./ Korm. rendelet vonatkozó előírásainak - mi szerint szolgáltatói szerződést kell kötni a bebocsátóval - nem tudott eleget tenni. A szerződés tervezetben társaságuk érvényesíteni kívánta a szennyező fizet elvet, ezt azonban a ....... Rt. nem fogadta el. A fentiek miatt egyedileg kell meghatározni jogokat és kötelezettségeket, a jogszabályi előírásoknak megfelelően a hatóságok és tulajdonos bevonásával, a 2003. évtől hatályossá váló a felszíni vizek minősége védelmének egyes szabályairól szóló 203/2001. /X.26./ Korm. rendelet 14. § előírásainak megfelelően. Mindezekre figyelemmel kérték az egyedi határérték mielőbbi visszavonását és hatósági eljárás kezdeményezését a szolgáltatói szerződés megkötésének elősegítésére. 

Az I. fokú hatóság 36.854/2004. számú 2004. július 29-én kelt határozatában az egyedi határértéket visszavonta. Úgy rendelkezett, hogy 2003. január 1-jétől a közcsatornába vezetett szennyvíz károsító anyagtartalma a csatorna bírságról szóló 204/2001. /X.26./ Korm. rendelet 2. számú mellékletében meghatározott küszöbértékeket nem haladhatja meg. 
A bevezetett szennyvíz minőségének a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. /IV.5./ Korm. rendelet 20. §-ában foglalt bebocsáthatósági feltételeket is ki kell elégítenie.

A határozat indokolásában az I. fokú hatóság rögzítette, hogy a 204/2001. /X.26./ Korm. rendelet /továbbiakban: Csr./ 18. § /4/ bekezdése alapján 2002. december 19-ig az új jogi szabályozásban meghatározott körülményekre figyelemmel   felülvizsgálta a csatornabírságról szóló 4/1984. /II.7./ OVH rendelkezés /továbbiakban: OVHr./ alkalmazásával megállapított egyedi határértékeket. Az egyedi határérték visszavonása, illetve módosítása tárgyában egyeztető tárgyalást hívott össze, a bebocsátó illetve szolgáltató között egyesség nem jött létre.
A Csr. 18. § /5/ bekezdése értelmében - a már nem hatályos - OVHr. alapján megállapított határértékek 2003. január 1-jétől nem lehetnek érvényben. 

Tekintettel arra, hogy az OVHr. valamint a Csr. az egyedi határértékek visszavonását módosítását egyedi közigazgatási eljáráshoz köti, illetőleg a korábbi egyedi határértékek is visszavonásig érvényesek, a Csr. 18. § /4/ bekezdése alapján, a közműves ivóvízellátásról és közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. /IV.5./ Korm. rendelet módosított szabályaira alapozva az OVHr. 3. § /4/ bekezdése alkalmazásával megállapított egyedi határértékeket módosítani kell, vagy vissza kell azokat vonni. Mérlegelési jogkörében eljárva megállapította annak, hogy a ... szennyvíztisztító telepről kibocsátott szennyvíz szennyezőanyag tartalma megfeleljen a jogszabályban előírt határértékeknek feltétele, hogy a húsgyári előtisztított szennyvíz károsító anyag tartalma is megfeleljen a vonatkozó jogszabályi küszöbértékeknek, ezért úgy döntött, hogy a hivatkozott jogszabályok alapján az egyedi határértéket visszavonja. A döntésénél az alábbi körülményeket vette figyelembe: 
-	a ....... városi szennyvíztisztító telep határérték túllépése miatt bírságolt,
-	a szolgáltató több intézkedést tett a tisztítási hatásfok növelésére, azonban a dikromátos oxigén és az NH4-N koncentráció még mindig határértéket meghaladó, 
-	a ........ városi szennyvíztisztító telep megfelelő tisztítási hatásfokát a nem kellően előtisztított húsipari szennyvizek kedvezőtlenül befolyásolják,
-	a ........ városi szennyvíztisztító telepről a minimális vízkészlettel rendelkező Kis-Rábába vezetett szennyvíz káros szennyezőanyag tartalma folyamatosan túllépi a vonatkozó határértékeket,
-	a beavatkozó a szennyvíztisztító telepet elhagyó szennyvíz egyedi határérték megadására irányuló kérelmét a vízügyi hatóság elutasította, 
-	a Kis-Rábába történő tisztított szennyvíz bevezetés /31+170 fkm/ alatt engedélyezett /ipari vízkivétel a 18+000 fkm, halastó vízellátása a 10+178 fkm, öntözési vízkivétel a 3+370, 18+000, 12/100, 23+385, 23+386, 23+388, 25+400 fkm szelvényekben/ vízhasználatok vannak.

A felperesi társaság fellebbezése alapján eljárt Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség Hatósági Iroda Vízügyi Hatósági Főosztály /továbbiakban: alperes/ 14/06003/2004., VH-501/2004. számú 2005. február 16-án kelt határozatában az I. fokú határozatot helybenhagyta. 

Az alperes határozata indokolásában rögzítette, hogy az 1957. évi IV. tv. 66. § /2/ bekezdése alapján a fellebbezéssel megtámadott határozatot és az azt megelőző eljárást vizsgálta felül, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett. E körben részletezte az egyedi határérték megállapításakori körülményeket. 

Rögzítette azt is, hogy a felperesi társaság részére a 2004. augusztus 26-án kelt 35.654/2004. számú jogelőd számára kiadott határozatot módosító vízjogi engedély alapján üzemelteti a ...... gyáregységet. A határozatban módosításra került a vízellátásra vonatkozó rész is, mivel a gyárat 2003. október 1-je óta 1 éven át üzemeltető felperesi társaság vízigénye is módosult a termelés csökkenése következtében. A vízjogi üzemeltetési engedély alapján a gyár területén a húsgyártás során keletkező szennyvizek előtisztítását szolgáló szennyvíz-előkezelő telep működik, melynek kapacitása 2600 m3/d. Az előkezelő berendezés csak a szennyvíz mechanikai tisztítására képes. Az átemelő nyomóvezetéken keresztül juttatja a szennyvizeket a városi szennyvíztisztító telepre. A vízjogi üzemeletetési engedélyben nem kerültek meghatározásra a közcsatornába bocsátott szennyvíz minőségére vonatkozó paraméterek, csak a maximálisan bebocsátható 2600 m3/d szennyvízmennyiség rögzített. 2003-ban az évi átlagos bebocsátott szennyvízmennyiség 1734 m3/d volt, s ez a városi szennyvíztisztító telep által tisztított szennyvíz több mint felét jelentette. A szennyvíztisztító telep 2003-ban átlagosan napi 3352 m3 tisztított szennyvizet bocsátott ki. 

A beavatkozó Minőségvizsgáló Laboratóriuma által 2000-2003. években szolgáltatott adatok szerint a ...... húsüzemből a közcsatorna-hálózatba vezetett előkezelt szennyvizek káliumdikromáttal oxidálható szervesanyag tartalma több alkalommal is meghaladta a 2000 mg/l-s egyedi határértéket. Az egyedi határérték megállapítása /2000./ óta változások következtek be, mind a közcsatornába, mind a felszíni befogadó vezetett vízminőségére vonatkozó jogi szabályozásban. A vizsgálati eredmények szerint romlott az előkezelt húsipari szennyvizek, valamint a befogadóba vezetett szennyvizek minősége is. 
Az I. fokú hatóság 2004. december 31-i határidővel egységes környezethasználati engedély megszerzése érdekében teljeskörű környezetvédelmi felülvizsgálat elvégzésére kötelezte a felperesi társaságot.
A felperesi társaság 2003. évre vonatkozó önellenőrzési mérési szolgáltatónak megküldött eredményei szerint a bebocsátott szennyvíz minősége megfelelt a 204/2001. /X.26./ Korm. rendelet előírásainak. A szolgáltató az év során hat alkalommal ellenőrizte a közcsatornába bebocsátott szennyvíz minőségét, melyek közül a dikromátos oxigénfogyasztás értéke két alkalommal haladta meg a jogszabályi küszöbértéket.  Utalt az alperes határozata indokolásában a 220/2004. /VII.21./ Korm. rendelet 41. § /5/ bekezdésére miszerint meglévő létesítmények esetén a csatornabírságról szóló 204/2001. /X.26./ Korm. rendelet alapján megállapított jogszabályi és egyedi határértékek az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásban megszerezhető engedély kiadásáig, továbbra is érvényesek. 
A szennyvízkibocsátással, közcsatornába vezetéssel kapcsolatos környezetvédelmi követelményeket a kibocsátó számára a külön jogszabály /193/2001. (X.19.) Korm. rendelet az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól/ szerinti engedélyben kell meghatározni /220/2004. (VII.21.) Korm. rendelet 25. § /1/ bekezdés/.

Az I. fokú hatóság a rendelet hatálya alá tartozó meglévő tevékenység esetén a környezethasználót az egységes környezethasználati engedély megszerzése érdekében teljeskörű környezetvédelmi felülvizsgálat elvégzésére kötelezi /193/2001. (X.19.) Korm. rendelet 6. § /1/ bekezdés/. 
A felügyelőség az egységes környezethasználati engedélyre vonatkozó határozatában - a külön jogszabályban foglaltak figyelembevételével - a talaj, a levegő és víz szennyezésének megelőzése, a zajkibocsátás mérséklése, a hulladékok környezetkímélő kezelése, illetőleg ártalmatlanítása céljából intézkedéseket környezetvédelmi követelményeket, valamint kibocsátási határértékeket és azon teljesítésére határidőt határoz meg, különös tekintettel e rendelet 5. számú mellékletében felsorolt szennyező anyagokra /193/2001. (X.19.) Korm. rendelet 8. § /2/ bekezdése/.

Rögzítette azt is az alperes, hogy a rendelkezésre álló iratokból megállapította, az I. fokú vízügyi hatóság jogszerűen vonta vissza a felperes számára megadott jogszabályinál enyhébb határértékeket. Ezt az intézkedést egyrészt a jogszabályi változások indokolták /2003. január 1-jétől nem alkalmazhatók a 4/1984. (II.7.) OVH rendelkezés alapján meghatározható egyedi határértékek, a 204/2001. (X.26.) Korm. rendelet vonatkozó határértékei irányadók/, másrészt a visszavonó határozat indokolási részében is rögzített szakmai szempontok alapozták meg a döntést.
Rögzítette azt is az alperes, hogy az egyedi határérték visszavonásáról rendelkező határozatot helybenhagyó döntése alapján a felperes a jogszabályban foglalt kibocsátási határértékeket köteles teljesíteni a teljeskörű környezetvédelmi felülvizsgálat lezárásáig /mely eljárásban a felülvizsgálati dokumentáció benyújtási határidejét 2005. december 31-ig hosszabbította meg a hatóság/, illetve annak alapján az egységes környezethasználati engedély kiadásáig. Emellett tájékoztatta az Rt.-t, hogy a vízszennyező anyagok kibocsátásaira vonatkozó határértékekről és alkalmazásuk egyes szabályairól szóló 28/2004. /XII.25./ KvVM rendelet 5. § /2/ bekezdése szerint ez évtől újból kérheti egyedi küszöbérték /közcsatornára való vezetés esetén, a hatóság által megállapítható, egy adott szennyező anyagra vonatkozó ideiglenes bebocsátási koncentráció érték/ megállapítását. 

A határozat felülvizsgálata iránt a felperesi társaság nyújtott be kereseti kérelmet, kérve a sérelmezett határozatokat megváltoztatva az egyedi határérték visszavonására hozott döntés hatályon kívül helyezését. E körben arra hivatkozott a felperes, hogy az I. fokú határozat indokolása szerinti döntésnél figyelembe vett tényezők körében annak megállapítása során, hogy a ...... városi szennyvíztisztító telep határérték túllépése miatt bírságolt, a hatóság nem vizsgálta, hogy mi okozta a szolgáltatónál a határérték túllépését, a szolgáltató több intézkedést tett a túllépés megelőzésére, megállapítással kapcsolatban hivatkozott arra, hogy ilyen intézkedésről tudomása nincs, de az eljárás során sem merült fel bizonyíték arra vonatkozóan, és a hatóság ezt nem is vizsgálta. Az a megállapítás, hogy a ........ szennyvíztisztító telep megfelelő tisztítási hatásfokát a nem kellően előtisztított húsipari szennyvizek kedvezőtlenül befolyásolják nem helytálló, álláspontja szerint kedvezőtlen befolyásolást a felhozott jogszabályok egyike sem említ, a határozatban rögzített számadatokkal szemben ez az állítás értelmezhetetlen. Azon indok miszerint a ....... szennyvíztisztító telepről /tehát szolgáltatótól/ a Kis-Rábába vezetett víz káros szennyező anyaga folyamatosan túllépi a vonatkozó határértékeket, arra hivatkozott, hogy itt nem lehet tudni, mely határértékekről van szó, az azonban bizonyos, hogy a szolgáltató érdekkörébe eső probléma, amelyet a szolgáltatónak kell megoldania az okok pontos ismeretében. Az okok között szerepelhet a vízmű nem megfelelő műszaki állapota, máshonnan érkező /nem felperestől eredő/ vizek minősége, stb. Az az indok miszerint a szolgáltató /beavatkozó/ egyedi határérték megadására irányuló kérelmét a hatóság elutasította e körben nyilvánvalóan nem a felperes, hanem a szolgáltató tevékenységét vizsgálta a hatóság, amelyért a felperest felelősség nem terheli. 
A Kis-Rábából más gazdálkodó szervezet is jogosult vizet kivenni, ez a körülmény szintén nincs összefüggésben a felperesi társaság tevékenységével. Ezen felsorolt tények és körülmények egyike sem vonatkozik a felperes által kibocsátott szennyvíz mennyiségére és minőségére. 
Utalt arra is, hogy a döntés során azonban a hatóság nem vette figyelembe azt a tényt, hogy a felperesi társaság 2600 m3/nap kibocsátásra rendelkezik engedéllyel, és ez a mennyiség azonban a 90-es évek végétől folyamatosan csökkent. A 220/2004. /VII.21./ Korm. rendelet értelmében a felperes az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás keretében a szennyvízkibocsátásra vonatkozó kérelmét előterjesztette, az eljárás folyamatban van. Benyújtotta a vízjogi létesítési engedély iránti kérelmét is a felperes, az eljárás szintén folyamatban van. Az e körben tett II. fokú határozat megállapítása nem helytálló. Utalt arra is, hogy a szolgáltatóval próbált megállapodásra jutni, a szolgáltató aránytalanul magas díjigénye miatt azonban megállapodás nem jött létre. A térségben, így a városban sem létesült termelőüzem, a korábban meglévők közül is sok felhagyott tevékenységével, így a szolgáltatónak sem kell számolnia megnövekedett kapacitásigénnyel. 

Arra is hivatkozott a felperes, hogy a sérelmezett határozatok ugyan általánosságban de megemlítik, hogy történtek mérések a felperes által a szolgáltatónak átadott víz szennyezettségére vonatkozóan. Ezek az adatok a szolgáltató adatai, a mérések körülményeiről tudomásuk nincs, nem független laboratórium vizsgálati eredményei, így a döntésnél figyelmen kívül kell maradniuk. Arra is utalt, hogy a tárgykörben kiadott jogszabályok szerteágazóak, köztük átfedések is vannak, részben amiatt, hogy a 220/2004. /VII.21./ Korm. rendelet rendelkezéseinek megvalósítására türelmi időt is megállapított a jogalkotó. Ennek célja nyilvánvalóan az, hogy a rendkívül költséges beruházások megvalósításával a felhasználókat ne akadályozza tevékenységük folytatásában. Ugyancsak ezt a szándékot fejezi ki az egyedi határérték megállapítására adott lehetőség. Álláspontja szerint nem szólnak azonban a hatályos jogszabályok arról, hogy amennyiben az engedélyes az egyedi határérték megállapította keretek között végzi tevékenységét, a szolgáltató egyoldalú kérelmére az engedélyt vissza kell vonni. 
Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte, fenntartotta a határozatában írt jogi indokát. Rögzítette, hogy a II. fokú eljárásban nem állt rendelkezésére a szennyvíztisztító telep működésére, üzemeltetésére vonatkozó teljes dokumentáció, e megállapítást az I. fokú környezetvédelmi hatóság megállapítására alapozta. Megalapozatlannak tartotta a felperes azon állítását, miszerint nincs jogszabályi lehetőség a szolgáltató kérelme alapján az egyedi határérték visszavonására. E körben utalt arra, hogy az egyedi határérték megállapítására vonatkozóan a 204/2001. /X.26./ Korm. rendelet 18. § /4/ bekezdése alapján a jogszabály biztosított lehetőséget. 

A K.27.086/2005. szám alatt indult eljárás a felek kérelmére szünetelt. 

A felperes kérte a szünetelő eljárás folytatását, melyre a jelen perszám alatt került sor. 

Az alperes 14/02486/2005., VH-226/2005. számú határozatában a felülvizsgálni kért határozatot saját hatáskörben úgy módosította, hogy az I. fokú hatóság 36854-3/2004. számú határozata rendelkező részének 2. pontját megváltoztatta, úgy, hogy a felperes által üzemeltetett ... húsüzem által a közcsatornára vezetett szennyvíz károsító anyagtartalma a vízszennyező anyagok kibocsátásaira vonatkozó határértékekről és alkalmazásuk egyes szabályairól szóló 28/2004. /XII25./ KvVM rendelet 4. számú mellékletében meghatározott küszöbértéket nem haladhatja meg. Az I. fokú határozat egyéb rendelkezéseit helybenhagyta. 

A határozat indokolásaként arra hivatkozott, hogy a tárgyi ügyben indult bírósági eljárás kapcsán II. fokú határozata felülvizsgálata során megállapította, hogy időközben - a II. fokú eljárás során - jogszabályváltozás történt: 2004. augusztus 5-én hatályba lépett a 220/2004. /VII.21./ Korm. rendelet, melynek 17. § és 21. § /2/ bekezdései az alábbiakról rendelkeznek:
A közcsatornába bebocsátható szennyvíz szennyezőanyag tartalmának mértékét /a továbbiakban: küszöbérték/ külön jogszabály - a vízszennyező anyagok kibocsátásaira vonatkozó határértékekről és alkalmazásuk egyes szabályairól szóló 28/2004. /XII.25./ KvVM rendelet - határozza meg. 
A közcsatornába vezethető szennyvíz /használt víz/ egy adott szennyező anyagának küszöbértékét, amennyiben a KvVM rendelet az anyagra, anyagcsoportra küszöbértéket határoz meg, akkor az aszerint meghatározott koncentrációs szinten kell előírni. 
A közcsatornába vezethető szennyező anyag típusát és megengedett koncentrációját a 4. számú mellékelt határozza meg /KvVM rendelet 5. § /1/ bekezdése/. Ennek alapján a húsüzem által a közcsatornára vezethető szennyvíz KOI értékének 1000 mg/l küszöbértéknek kell megfelelnie. 

Megállapította, hogy az I. fokú határozatban az egyedi határérték visszavonása következtében a meghatározott jogszabályi küszöbérték teljesítésének időpontját 2003. január 1-jét az I. fokú hatóság jogszerűtlenül állapította meg. Figyelemmel arra, hogy a határozatból eredő jogok és kötelezettségek a határozat jogerőre emelkedésével keletkeznek, ezért annak időpontját megelőzően az I. fokú hatóság kötelezettséget nem állapíthat meg a Rt. részére. Rögzítette, hogy e II. fokú határozata jogerőre emelkedéséig a húsüzem előkezelt szennyvize dikromátos oxigénfogyasztására a 121-2/1989-II. számú vízjogi létesítési engedélyben megállapított és Győr Megyei Jogú Város Jegyzője 10293-8/2000. számú határozatával helybenhagyott KOI 2000 mg/l-es egyedi határérték vonatkozik. 

A módosító határozat ellen a felperes K.27.352/2005. szám alatt nyújtott be keresetlevelet, melyet a bíróság a Pp. 330. § /2/ bekezdése szerint küldött meg az alperesnek. A módosító határozat elleni keresetlevél, illetve az ügy iratai K.27.170/2006. szám alatt kerültek lajstromozásra. A módosító határozat elleni keresetében gyakorlatilag arra hivatkozott a felperes, hogy az I. fokú határozat felülvizsgálata iránt eljárás van folyamatban a bíróság előtt, mely eljárás szünetelt, az I. fokú határozat felülvizsgálata során elsősorban azt kell megállapítani, hogy az egyedi határérték visszavonására volt-e szükség, illetve törvényi lehetőség. Utalt arra, hogy a folyamatban lévő eljárás során egy időközben született jogszabályi hivatkozással a módosító határozat alapjául szolgáló 24/2004. KvVM rendelet 2004. december 30. napján lépett hatályba, nincs mód visszamenőleges olyan intézkedést hozni, amely a határozat meghozatalára irányadó eljárásban még nem volt hatályban. Ez esetben ugyanis visszamenőlegesen olyan kötelezettséget írna elő, amelynek teljesítése nyilvánvalóan lehetetlen. Álláspontja szerint a határérték módosítására az egyéb törvényi feltételek fennállta esetén is csak külön eljárásban kerülne sor. 

Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte, utalva arra, hogy az I. fokú hatóság eljárása az egyedi határérték visszavonása körében jogszerű volt. 

A felperes a módosított kereseti kérelme külön perszám alatti tárgyalásától elállt, melyhez az alperes hozzájárult. A per megszüntetés folytán a K.27.170/2006. szám alatti eljárás megszűnt. A K.27.182/2006. szám alatt a szünetelés folytatásaként indult perben a felperesi képviselő a módosító határozatra is figyelemmel fenntartotta eredeti kereseti kérelmét.

Az alperes pernyertességének előmozdítása érdekében a ........ Rt. beavatkozott. Utalt arra, hogy a 204/2001. és a 220/2004-es Korm. rendelet a jogszabályi alapja az egyedi határérték visszavonásának. Egy táblázat csatolásával azt kívánta igazolni, hogy 2002-től 2006. november 29-ig az ellenőrzések azt bizonyítják, hogy folyamatos határérték túllépésről van szó.

A jelen perben a bíróságnak abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy a felperesi társaság részére megállapított egyedi határérték visszavonása tárgyában született határozatok jogszerűek-e, figyelemmel a kereseti kérelemben írtakra. 

A Csr. 18. § /4/ bekezdése szerint a csatornabírságról szóló 4/1984. /II.7./ OVH rendelkezés 3. § /3/ bekezdése, valamint a vízgazdálkodási hatósági jogkör gyakorlásáról szóló 72/1996. /V.22./ Korm. rendelet alkalmazásával megállapított egyedi határértéket tartalmazó határozatokat az egyedi határérték megállapítására e rendelet szerint hatáskörrel rendelkező hatóság 2002. december 31-ig köteles felülvizsgálni, és ennek eredményét függően a határozatot módosítani, vagy visszavonni.

A 72/1996. /V.22./ Korm. rendelet /Kr./ 18. § /8/ és /9/ bekezdései rögzítik az e körben teendő eljárásokat. A Kr. 8. § b./ pontja szerinti külön jogszabály alapján a vízügyi felügyelet határoz a csatornabírság megállapításáról, valamint kérelemre vagy hivatalból indított eljárás eredményeként a szennyvízelvezető műbe bebocsátott szennyvíz egyedi, a jogszabályi küszöbértéknél enyhébb, vagy szigorúbb küszöbérték megállapításáról. Az eljárásban a környezetvédelmi hatóság szakhatósági hatáskörrel jár el. Ennek során a külön jogszabály 2. számú mellékletében megadott anyagok bevezetési feltételeiről is határoz. A külön jogszabály alatt a 2002. december 31-én hatályos jogszabályi rendelkezés a 38/1995. /IV.5./ Korm. rendelet 2. számú mellékletét értette. A Kr. 18. § /9/ bekezdése pedig azt rögzítette, hogy a /8/ bekezdés b./ pontjában érintett eljárás során bebocsátónak a jogszabályi rendelkezésnél enyhébb küszöbérték megadására irányuló kérelme csak a szolgáltató előzetes - csak megfelelő indokolással megtagadható - egyetértésével teljesíthető, szigorúbb küszöbérték megállapítását a szolgáltató is kezdeményezheti, döntésénél az eljáró hatóság a vízgazdálkodási szempontokat nem hagyhatja figyelmen kívül. 

E felhívott rendelkezések egyértelműen rögzítik, hogy az I. fokon eljárt hatóságnak az egyedi határérték felülvizsgálatára a jogszabályi rendelkezés erejénél fogva eljárási kötelezettsége volt, melynek 2002. december 31-éig volt köteles eleget tenni. Az is egyértelmű, hogy az egyedi határérték felülvizsgálatára irányuló eljárás mind kérelemre, mind pedig hivatalból lefolytatható volt. 
Az iratokból egyértelműen megállapítható, hogy a beavatkozó kérelmére került sor az egyedi határérték felülvizsgálatára. A beavatkozó kérelmét 2002. december 9-én terjesztette elő. A jogszabály már hivatkozott rendelkezése szerint a hatóság függetlenül attól, hogy az eljárás hivatalból, vagy kérelemre indult, a felülvizsgálatot 2002. december 31-ig volt köteles elvégezni.

Az is megállapítható, hogy a jogszabályban előírt határidőbeli felülvizsgálati kötelezettségének az I. fokú hatóság nem tett eleget, hiszen az egyedi határértéket visszavonó határozata 2004. július 29-én született. Jogszabálysértő módon a határozathozatala időpontját megelőző mindegy másfél évvel 2003. január 1-jétől állapította meg a Csr. 2. számú mellékletében meghatározott küszöbértéket. 

Azt az alperes módosító határozata indokolásában helytállóan állapította meg, hogy a határozat jogerőre emelkedése keletkeztet jogokat és kötelezettségeket, a határozat hozatalát megelőző időponttól megállapított kötelezettség súlyos jogszabálysértés. 

Az egyedi határérték visszavonását elrendelő I. fokú határozat indokolása rögzítette azt, hogy a döntés során milyen mérlegelési szempontokat vett figyelembe, azonban a mérlegelési szempontok indokát a határozatban nem rögzítette. Osztva a felperes e körben kifejtett véleményét nem állapítható meg a határozat indokolásából, hogy mi okozta a szolgáltatónál a határérték túllépését, milyen intézkedéseket tett a szolgáltató a tisztítási hatásfok növelésére, mit ért a hatóság az alatt, hogy kedvezőtlenül befolyásolják a tisztítási hatásfokot a nem kellően előtisztított húsipari szennyvizek, miből állapítható meg hogy a Kis-Rábába vezetett víz szennyező anyaga a vonatkozó határértéket miért lépi túl folyamatosan, milyen határértékről van szó, mennyiben van jelentőssége az egyedi határérték visszavonása szempontjából annak, hogy a szolgáltató /beavatkozó/ egyedi határérték megadására irányuló kérelmét a hatóság elutasította, továbbá milyen összefüggésben van a felperesi társaság tevékenységével az a körülmény, hogy a Kis-Rábából más gazdálkodó szervezet is jogosult vizet kivenni.

Nincs utalás arra sem, hogy a már hivatkozott jogszabályi rendelkezés szerint a környezetvédelmi szakhatóság milyen szakhatósági állásfoglalást adott. 

A bíróság álláspontja szerint az alperes a felülvizsgálata során a 2002. december 31-éig kötelező felülvizsgálat időpontjában irányadó jogszabályi rendelkezések szerint vizsgálhatta felül a határozatot. Az kétségtelen, hogy az alapul szolgáló jogszabályi változások bekövetkeztek, azonban ezen jogszabályváltozások nem adtak felhatalmazást a folyamatban lévő ügyben történő alkalmazásra. Jogszabályi felhatalmazás hiányában az alperes határozata is jogszabálysértőnek bizonyult. Mindezekre figyelemmel a bíróság a felülvizsgálni kért határozatot az azt módosító határozatot az I. fokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte és az I. fokú hatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte a Pp. 339. § /1/ bekezdése alapján. Megjegyzi a bíróság, hogy amennyiben az I. fokú hatóság megszűnt az új eljárás lefolytatására a jogszabály szerinti jogutód a köteles. 

Az új eljárás során az I. fokú hatóságnak a 2002. december 31-i időpontban fennálló jogszabályi rendelkezések és tények alapján kell döntést hoznia, és azt részletesen indokolni tartozik. A 2000-ben megállapított egyedi határérték és a jogszabályban írt kötelező felülvizsgálat közötti időszak adatai, valamint a hatályon kívül helyezett I. fokú határozat indokolásában feltüntetett szempontok alapján azt kell mérlegelnie, hogy az egyedi határérték visszavonása, vagy annak módosítása indokolt-e. Mérlegelési jogkörben eljárva a határozatából ki kell hogy tűnjön a mérlegelés szempontja, az e körben figyelembe vett tények, körülmények, a mérlegelésének jogszabállyal alátámasztott indoka, a mérlegelés okszerűsége. 

A bíróság a pervesztes alperest a Pp. 78. § /1/ bekezdése alapján kötelezte perköltség viselésére. 

A felperes a tárgyi illetékfeljegyzési jog ellenére a 16.500,-- Ft kereseti illetéket lerótta, ezért annak visszaigényelhetőségéről a bíróság az Itv. 80. § /1/ bekezdés f./ pontja  alapján rendelkezett.

Győr, 2007. február 6.

								. Kobli Ilona 
									        b í r ó