Fővárosi Törvényszék, mint másodfokú bíróság
53.Pf..../2014/3.

A Fővárosi Törvényszék, mint másodfokú bíróság

Kikindai Ügyvédi Iroda (fél címe1 ügyintéző: dr. Kikindai Zoltán ügyvéd) által képviselt
felperes neve  (felperes címe.) felperesnek

Dr. Maklári Iván Ügyvédi Iroda (fél címe2. ügyintéző: dr. Maklári Iván ügyvéd ) által képviselt
I.rendű alperes neve (I.rendű alperes címe) I. rendű és 
II.rendű alperes neve (II.rendű alperes címe) II. rendű alperesek ellen 

megbízási díj iránt indított perében a  Pesti Központi Kerületi Bíróság 2013.  június 24. napján hozott és 29. szám alatt kijavított 3.P.../2012/22. számú ítélete ellen az alperesek által 23. szám alatt előterjesztett fellebbezés folytán meghozta a következő

Í T É L E T E T :

A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletének nem fellebbezett részét nem érinti, megfellebbezett rendelkezéseit megváltoztatja és a keresetet elutasítja; mellőzi az alperesek perköltségben marasztalását.

Kötelezi a felperest arra, hogy fizessen meg 15 nap alatt az alperesek javára egyetemleges jogosultsággal 519.600,- (ötszáztizenkilencezer-hatszáz) Ft együttes első- és másodfokú perköltséget. 

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I N D O K O L Á S :

Az elsőfokú bíróság kötelezte az alpereseket arra, hogy fizessenek meg a felperesnek személyenként 1.638.300,- Ft-ot és annak 2012. január 5. napjától járó kamatát, valamint 131.065,- Ft perköltséget, ezt meghaladóan a keresetet elutasította.

Az ítéleti tényállás szerint a (ingatlan címe). szám alatti családi ház az I. rendű alperes tulajdonában állt, a II. rendű alperest haszonélvezeti jog illette meg az ingatlanon. Az alperesek 2011. novemberében megbízták a felperest a fenti ingatlan értékesítésével, a megbízási díj az ingatlan vételárának 3% + áfa volt. Az alperesek gyermeke, (gyermek neve) a II. rendű alperes szóbeli meghatalmazása alapján 2011. november 29-én aláírta az írásbafoglalt szerződést. A szerződés 6. pontja szerint azt a megbízó 1 hetes felmondási idővel írásban felmondhatja. A 7. pont szerint szerződésszegésnek minősül, ha a megbízó a megbízott által kiközvetített vevővel a megbízott megkerülésével köt szerződést, ebben az esetben a megbízottat a megbízási díj kétszerese illeti meg. Az I. rendű alperes 2011. november 29-én küldött e-mailben a szerződést felmondta, majd az alperesek az ingatlant a felperes által kiközvetített vevő, (vevő neve) részére értékesítették 2011. december 23-án 43.000.000,- Ft vételáron. 

Mivel az alperesek megbízási díjat nem fizettek, a felperes keresetében egyetemlegesen kérte őket marasztalni 3.276.600,- Ft és annak 2012. január 5. napjától számított kamataiban. Az elsőfokú bíróság nem osztotta azt az alperesi védekezést, hogy a szerződés nem jött létre. Rögzítette, hogy a 2/F/1. alatt csatolt okirat fejrésze szerint a szerződés a II. rendű alperes, valamint a felperes között jött létre. Tény, hogy az alperesi meghatalmazott, (gyermek neve) a szerződés aláírásakor  csak 16 éves volt, azonban a Ptk. 219. § (1) bekezdésének második mondata szerint korlátozottan cselekvőképes személy is képviselhet cselekvőképes személyt. A II. rendű alperes tagadta, hogy lányát meghatalmazta volna arra, hogy a szerződést a nevében aláírja, azonban az elsőfokú bíróság (gyermek neve) tanúvallomásából a szóbeli meghatalmazás tényére vont következtetést. Az elsőfokú  bíróság kifejtette, hogy az I. rendű alperes is tudott a felperes eljárásáról, hiszen felmondani csak megkötött szerződést lehet. Ebből viszont arra a következtetésre jutott, hogy a megbízási szerződés ráutaló magatartással a felperes és az I. rendű alperes között is létrejött. Az elsőfokú bíróság (vevő neve) vallomása alapján megállapította, hogy a vevő kiközvetítésekor az alperesek még nem mondták fel a megbízást, így az alperesek a felperes megkerülésével kötötték meg az adásvételi szerződést, ezért a 6% + áfa megbízási díj jár a felperesnek. Az egyetemleges marasztalásnak azonban a  Ptk. 334. § (1) bekezdésében írt feltételei nem álltak fenn, ezért az elsőfokú bíróság egymás közt egyenlő arányban kötelezte az alpereseket a megbízási díj és járulékai megfizetésére. 

Az elsőfokú bíróság ítélete ellen az alperesek fellebbeztek, kérték, hogy a másodfokú bíróság utasítsa el a keresetet. Fenntartották, hogy nem jött létre köztük és a felperes között megbízási szerződés. Az I. rendű alperes nem is találkozott a felperes képviselőjével, így semmilyen módon nem kerülhetett kifejezésre egybehangzó szerződéses akarat. A Ptk. 474. § (3) bekezdése értelmében, ha a megbízás teljesítéséhez szerződéskötésre van szükség, a megbízáshoz olyan alakszerűségek szükségesek, amelyeket a jogszabály a megbízás alapján kötendő szerződésre előír. Az ingatlanközvetítésre adott megbízási szerződés eredményeként ingatlan adásvételi szerződés megkötésére kerülhet sor, azt azonban a Ptk. 365. § (3) bekezdése értelmében írásba kell foglalni. A fenti jogszabályi követelményt a bírói gyakorlat is érvényre juttatja azzal, hogy kizárja az ingatlanközvetítői megbízási szerződések szóbeli, illetőleg ráutaló magatartással való létrejöttét. A II. rendű alperes nem írta alá a megbízási szerződést, annak tartalmát nem ismerte. Tény, hogy 2011. novemberében (fél neve) és a II. rendű alperes írásban rögzítették az eladási feltételeket. Ezt azonban a felperes nem csatolta, amiből arra lehet következtetni, hogy az abban foglaltakat nem kívánta figyelembe venni. Fenntartották, hogy a II. rendű alperes sem bízta meg a lányát, hogy helyette szerződést kössön. Kizárja a telefonon adott meghatalmazást a Ptk. 223. § (1) bekezdése, mely szerint a meghatalmazáshoz olyan alakszerűségek szükségesek, amilyeneket a jogszabály a meghatalmazás alapján kötendő szerződésre előír. A Csjt. 86. § (3) bekezdése szerint a szülők együttesen gyakorolják a szülői felügyeleti jogot, így nem adhat csupán az egyikük a közös kiskorú gyereknek meghatalmazást.  A felperes nem igazolta (fél neve) képviseleti jogát sem. A II. rendű alperes nem volt tulajdonos, ezért a nemo plus iuris elve alapján sem köthetett megbízási szerződést az ingatlan tulajdonjogának átruházására. Nem köthetett volna továbbá saját haszonélvezeti jogának átruházására sem külön szerződést, mivel azt a Ptk. 159. § (2) bekezdése kizárja. A kereset akkor sem alapos, ha a szerződés létrejött tekintettel arra, hogy a felperes nem vonta kétségbe a felmondás jogszerűségét, annak megállapítása iránt nem indított pert. A felmondás oka egyébként az volt, hogy a megállapodás szerinti 49,9 millió Ft-os vételárat a felperes önhatalmúlag 42  millió Ft-ra csökkentette. 

A felperes ellenkérelme az első fokú ítélet helybenhagyására irányult. 

A fellebbezés alapos. 

A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletének nem fellebbezett részét a Pp. 247. § (2) bekezdése, valamint Pp. 253. § (3) bekezdése alapján nem érintette.    

Tévedett az elsőfokú bíróság, amikor megállapította a peres felek között a megbízási szerződés létrejöttét a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján. Helytállóan hivatkoztak az alperesek fellebbezésükben ugyanis arra, hogy a megbízási szerződés  teljesítéséhez ingatlanra vonatkozó adásvételi szerződés megkötése szükséges, ami a Ptk. 365. § (3) bekezdése szerint csak írásban érvényes, ezért a Ptk. 474. § (3) bekezdése értelmében a megbízás is csak írásban jöhetett volna létre érvényesen. Tény, hogy az alperesek gyermeke aláírta a megbízási szerződést, ami azonban szintén nem hozott létre a peres felek között jogviszonyt. A felperes ugyanis arra hivatkozott, hogy (gyermek neve) az édesapja, a II. rendű alperes szóbeli meghatalmazása alapján írta alá az okiratot. Helytállóan utaltak azonban az alperesek fellebbezésükben a Ptk. 223. § (1) bekezdésére, aminek értelmében csak írásbeli meghatalmazás alapján  köthetett volna ingatlan értékesítésre megbízási szerződést az alperesek nevében gyermekük bár nem vitásan ennek során jogosult lett volna az alperesi szülők képviseletére (Ptk.219.§ (1) bekezdése). Megjegyzi a másodfokú bíróság, hogy (gyermek neve) vallomásából tévesen jutott az elsőfokú bíróság arra a következtetésre, hogy a II. rendű alperes akár csak szóban meghatalmazást adott a lányának a szerződés aláírására. A tanú vallomása szerint a meghatalmazást ugyanis vele közvetlenül nem közölte a II. rendű alperes, hanem csak a felperes képviselője (11. számú jegyzőkönyv 2. oldal utolsó előtti bekezdés), ezért ez nem értékelhető a II. rendű alperestől származó szóbeli meghatalmazásként sem. Érvényes megbízási szerződés hiányában pedig a felperes nem jogosult a kereseti kérelmében érvényesített megbízási díjra. 

Mindezekre tekintettel a másodfokú bíróság a Pp. 253. § (2) bekezdése alapján megváltoztatta az elsőfokú bíróság ítéletét és a keresetet teljes egészében elutasította. 

A fellebbezés következtében pervesztessé vált felperes köteles megfizetni az alpereseknek 519.600,- Ft együttes elsőfokú és fellebbezési eljárási költséget, ami három tárgyalás, valamint a kikötött megbízási díj figyelembevételével 242.400,- Ft elsőfokú és 15.000,- Ft másodfokú ügyvédi munkadíjból, valamint 262.200,- Ft lerótt fellebbezési illetékből áll. 

Budapest, 2014. június 4.

Dr. Jaszenovitsné Dr. Kósa Csilla sk.
a tanács elnöke

dr. Gáspár Attila sk. előadó bíró		dr. Mandula Katalin sk.  bíró 	

A kiadmány hiteléül:
Panajotisz Lászlóné tisztviselő