A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: 	Mfv.III.10.666/2015/6.
A tanács tagjai: 	Dr. Zanathy János a tanács elnöke
	Dr. Farkas Katalin előadó bíró
	Dr. Magyarfalvi Katalin bíró
A felperes: 	
A felperes képviselője: dr. Kis Tibor pártfogó ügyvéd
Az alperes:	Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Nyugdíjfolyósító Igazgatósága 	
Az alperes képviselője:  jogtanácsos
A per tárgya: 	társadalombiztosítási határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél/felek: felperes
Az elsőfokú bíróság határozatának száma: 40.M.3222/2014/14.

Rendelkező rész 
A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 40.M.3222/2014/14. számú ítéletét hatályában fenntartja. 

A teljes egészében pervesztes felperest képviselő pártfogó ügyvéd díját és a felülvizsgálati eljárás illetékét a magyar állam viseli. 

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

Tényállás

1	A Központi Nyilvántartó és Informatikai Igazgatóság a 2012. április 3. napján kelt ... számú határozatában a felperes részére a csökkentett összegű előrehozott öregségi nyugdíjrészt 2010. január 1. napjától havi 38.060 forint összegben állapította meg, a ... számú intézkedéssel megállapított ellátás folyósításának teljes összegű beszámításával és egyidejű megszüntetésével. A határozat a migráns munkások szociális biztonságáról szóló 1408/71. EGK rendelet (továbbiakban: EGKr.) 46. cikk (1)-(3) bekezdése és a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (továbbiakban: Tny.) 18. §-a, 18/A. §-a, 18/B. § (1) bekezdése, 42. § (1) bekezdése, 43. § (2) bekezdése, 12. § (1), (4) és (8) bekezdései, 21. § (1) bekezdése és 39. §-a rendelkezésein alapult. 
2	Az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság a 2012. szeptember 5. napján kelt ... számú határozatával az elsőfokú hatóság határozatát helybenhagyta a Tny. 43. § (2) bekezdése, 37. § (1) bekezdése, a Tny. végrehajtásáról szóló 168/1997.(X.6.) Kormányrendelet (a továbbiakban: Tny.vhr.) 14. § (11) bekezdése rendelkezése alapján. A másodfokon eljáró hatóság a felperes fellebbezésére figyelemmel megállapította, hogy az 1995. január 5-től 1997. július 23-ig terjedő időszak tanúvallomás alapján került beszámításra, jövedelmi adat nem állt rendelkezésre, ezért erre az időszakra keresetet beszámítani nem lehetett. Az 1998. május 2-től 1998. augusztus 5-ig terjedő időszakra a társadalombiztosítási nyilvántartásban adat nem volt található, a becsatolt okiratok alapján sem a biztosítási jogviszony, sem a nyugdíjjárulék megfizetése nem nyert bizonyítást, így a figyelembe vételére sincs lehetőség. A 2001. október 1-től 2005. május 20-ig terjedő időszakra jogviszony a társadalombiztosítási nyilvántartásokban nem található, a becsatolt munkaszerződés a jogviszony fennállását a nyugdíjjárulék megfizetését nem bizonyítja, tanúbizonyításra pedig nincs lehetőség. 
3	A felperes többször módosított kereseti kérelmében kérte a társadalombiztosítási szervek határozatainak hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra és „új határozat hozatalára utasítását" a Tny.vhr. 14. § (7)-(8) bekezdései és 16. § (1) bekezdése megsértését állítva. 
4	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte jogszabálysértés hiányában és a határozataiban foglalt indokait fenntartva.
5	A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a felperes keresetét elutasította. Ítéletében a bíróság idézte a Tny. 37. § (4) bekezdése, 22. § (1) bekezdése, 13. § (2) bekezdése, a Tny.vhr. 16. § (1) bekezdése, 14. § (7) és (11) bekezdése rendelkezéseit, továbbá megállapította, hogy a felperes az őt terhelő kötelezettség ellenére nem tudta bizonyítani az alperesi határozatok jogszabályba ütközését. 
6	A bíróság az alperesi érveléssel egyezően állapította meg, hogy alperes a Fővárosi Munkaügyi Bíróság 24.M.1290/2011/17. számú ítéletének megfelelően járt el, amikor az 1997. január 1-től 1997. július 23-ig terjedő időszakot szolgálati időként elismerte, átlagkereset szempontjából azonban figyelmen kívül hagyta.
7	A bíróság osztotta az alperes álláspontját a minimálbér figyelembe vehetősége és a valorizált jövedelem számítása körében. 
8	A bíróság a 2001. és 2005. évek vonatkozásában megállapította, hogy a járulék fizetés megtörténte nem nyert bizonyítást. Az ítéleti érvelés szerint „a munkaviszony létének bizonyítása" nem jelenti a járulékfizetés megtörténtének bizonyítását is, márpedig szolgálati idő megállapítására csak akkor van lehetőség, ha a járulék fizetés bizonyítást nyert. 
9	A bíróság a felperes bizonyítási indítványait elutasította, mivel úgy ítélte meg, hogy önmagában a munkaviszony fennálltának bizonyítása a járulékfizetés megtörténtét nem bizonyította volna, így a szolgálati idő elismerésére sem vezethetett volna, továbbá tanúbizonyítás csak az 1997. december 31. napja előtti időszakra történhetett volna. 
10	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, melyben annak - a társadalombiztosítási szervek határozataira is kiterjedő - hatályon kívül helyezését és az alperes „új határozat hozatalára utasítását kérte" a Pp. 3. § (4) bekezdése, 206. § (1) bekezdése, 339/A. §-a és 339. § (1) bekezdése, a Tny.vhr. 14. § (7) és (11) bekezdése, 15. § (2) és (6) bekezdése, a 16. § (1) bekezdése, a Tny. 13. § (2) bekezdése, 22. §-a, a  Tny. 37. § (4) bekezdése, valamint a Tbj. 47. § (3) bekezdése és 50.§ (6) bekezdése sérelmét állítva. 
11	A felperes álláspontja szerint a bíróság a Tny.vhr. 14. § (7) bekezdésbe ütköző módon az 1997. január 1. - július 23. közötti időre nem számított keresetet. A felperes kifogásolta, hogy sem a bíróság, sem az alperes nem fogadta el szolgálati időként a ... munkáltatónál fennállt és igazolt munkaviszonyát, a nyugdíj összeg számításánál keresetként sem vette figyelembe az ott elért jövedelmét annak ellenére, hogy munkaszerződéssel a 2001. október 1-től 2005. május 5-ig tartó szolgálati idejét bizonyította.
12	 A felperes előadta, hogy ... meghallgatását nem a szolgálati időre, hanem a munkaszerződés hitelességére kérte, mely bizonyítás mellőzésével a bíróság a Pp. 3. § (4) bekezdése rendelkezését sértette. 
13	A felperes hivatkozott arra, hogy amennyiben az 1995. január 5-től 1997. július 23-ig terjedő időre a keresetszámítását, a 2001. október 1-től 2005. május 5-ig terjedő időre a jogviszony fennállását és a jövedelem számítását az alperes elfogadja, úgy az 1987. január 1-től december 31-ig terjedő időre adatok felhasználása szükségtelen és ez „az egész alperesi számítást befolyásolja". 
14	A felperes felülvizsgálati kérelmében vitatta a valorizáció és az osztószámok helyességét, amelynek következtében a nyugdíja 39.224 forint lett volna a megállapított 38.060 forint helyett és amely összeg tovább emelkedne, ha az alperes vagy a bíróság a .. 1995. január 5. és 1997. július 23. közötti, ... a 2001. október 1-től 2005. május 20-ig terjedő teljes munkaviszonyt és annak valorizált éves jövedelmét a nyugdíj összeg számításánál figyelembe veszi. 
15	Alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte jogszabálysértés hiányában. 
16	Alperes álláspontja szerint a bíróság a 24.M.1290/2011/17. számú ítéletével 1997. január 1. és 1997. július 23. közötti időnek csupán szolgálati időkénti elismeréséről rendelkezett.
17	Alperes osztotta a bíróság ítéleti megállapításait a minimálbér figyelembevehetősége, az osztószámok és a járulékfizetés megtörténte bizonyításának szükségessége körében azzal, hogy csak az 1997. december 31-ig terjedő időszakot lehet a szolgálati időként tanúkkal bizonyítani, valamint azt, hogy a munkaviszony fennállásának a bizonyítása nem jelenti a járulékfizetés megtörténtének és ily módon a szolgálati idő fennállásának a bizonyítását. Erre figyelemmel, mivel a felperes a 2001. - 2005. évekre a járulékfizetés megtörténtét nem bizonyította, szolgálati időt sem lehetett elismerni a számára. 
18	A felperes az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében foglaltakra benyújtott észrevételében lényegében a felülvizsgálati kérelmében foglaltakat ismételte meg.
19	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott az alábbiak szerint. 
20	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet kizárólag a felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem korlátai között vizsgálta. A felperes felülvizsgálati kérelmében számos jogszabály megsértését állította, azonban tényelőadást és konkrét jogszabálysértést csak a Pp. 3. § (4) bekezdése, a Tny.vhr. 14. § (7) és (11) bekezdése, 15. § (2) és (6) bekezdése, a 16. § (1) bekezdése, és a Tny. 37. § (4) bekezdése vonatkozásában tett.
21	A felperes felülvizsgálati kérelmében sérelmezte, hogy a bíróság a Pp. 3. § (4) bekezdésébe ütköző módon mellőzte ...r (volt munkáltatója) tanúkénti meghallgatását annak bizonyítására, hogy a perben becsatolt munkaszerződés a munkáltatótól származik és „nem más által készített hamisítvány". 
22	A Kúria megállapította, hogy a bíróság helytállóan mellőzte ...  meghallgatását, mivel az alperes sem a közigazgatási eljárás, sem a peres eljárás során nem vitatta a becsatolt munkaszerződés „valódiságát". Alperes arra hivatkozott, hogy ... a közigazgatási eljárásban folytatott bizonyítási eljárás (ellenőrzés) során akként nyilatkozott, hogy a munkaszerződés nem ment teljesedésbe, a felperest ténylegesen nem foglalkoztatta (7. számú alperesi beadvány). A bizonyítás elrendelése a jogvita szempontjából a felperes által megjelölt körben szükségtelen volt, így a bíróság a Pp. 3. § (4) bekezdése rendelkezését nem sértette meg eljárásával. 
23	A Tny.vhr. 15. §-a rögzíti a nyugdíjszámítás részletes szabályait. A Tny.vhr. 15. § (1) bekezdése szerint a havi átlagkereset meghatározásánál az 1987. december 31-e utáni időponttól elért (kifizetett) nyugdíjjárulék alapjául szolgáló bruttó keresetet, jövedelmet naptári évenként a Tny. 22. § (6) bekezdés a) pontjában és (7) bekezdésében foglaltak szerint csökkenteni kell. A (2) bekezdés értelmében az (1) bekezdés szerint számított keresetet, jövedelmet csökkenteni kell az Szja. e keresetre képzett összegével. A (3) bekezdés határozza meg, hogy a (2) bekezdés szerinti keresetet milyen módon kell megállapítani. A (6) bekezdés az (1)-(5) bekezdések alapján megállapított nettó kereseteknek a 2. számú melléklet szerinti valorizációs szorzószámok figyelembevételével való növeléséről rendelkezik. 
24	A valorizált jövedelem számítása körében a bíróság helytállóan, jogszabálysértés nélkül foglalt állást, amikor megállapította, hogy a nyugdíjösszeg számításához a jövedelem Szja-val csökkentett, nettó összegét kell figyelembe venni. 
25	A Tny.vhr. 14. §-17. § rendelkezései határozzák meg miként kell a havi átlagkeresetet - utalva a Tny. 22. §-a rendelkezéseire - megállapítani. A Tny. 22. §-a értelmében fő szabályként az öregségi nyugdíj alapját képező havi átlagkereset összegét az 1988. január 1-től a nyugdíj megállapítás kezdő időpontjáig elért (kifizetett) a kifizetés idején érvényes szabályok szerint nyugdíjjárulék alapjául szolgáló kereset, jövedelem havi átlaga alapján kell meghatározni. A Tny. 22. § (1) bekezdése felsorolja, hogy mely kifizetéseket lehet és kell keresetként, jövedelemként figyelembe venni. A Tny. 22. § (4) bekezdése értelmében második „lépcsőként", ha a biztosított az (1) bekezdésben meghatározott időszaknak - vagy ha ennél a szolgálati idő kevesebb, a rövidebb időnek - legalább a felében rendelkezik a nyugdíjszámítás alapjául szolgáló keresettel, jövedelemmel, a havi átlagkeresetet a tényleges - a kifizetés időpontjában érvényes jogszabályok szerinti nyugdíjjárulék alapot képező - kereset, jövedelem alapján kell meghatározni. Ha ebben az időszakban az átlagszámítási időszak legalább a fele részére a nyugdíjat igénylőnek nincs keresete, jövedelme, akkor harmadik „lépcsőként" a hiányzó időre eső napokra a keresetet, jövedelmet az 1988. január 1. előtti legközelebbi időszak keresete jövedelme alapján kell figyelembe venni. A Tny. 22. §-a sorrendet állít fel, amikor meghatározza, hogy az öregségi nyugdíj alapját képező keresetet milyen módon kell kiszámítani. Az egymást követő „lépcsőket" nem vagylagosan kell alkalmazni a nyudíjösszeg számítása során, hanem csak, ha az egyik számítási mód nem alkalmazható, akkor lehet a sorban következő számítási módra áttérni. 
26	A Kúria megállapította, hogy a felperes nem bizonyította, hogy 1997. január 1. és július 23. között, valamint 2001. október 1. és 2005. május 5. között keresettel, jövedelemmel rendelkezett volna - a munkaszerződések ennek bizonyítására, tekintettel az alperes által csatolt okiratokra is nem alkalmasak-, ezért helytállóan járt el alperes, amikor 1987-es évből a hiányzó 137 bérezett napot beszámította. 
27	Az átlagkereset meghatározás utolsó „lépcsője", számítási módja akkor alkalmazható, ha nem áll rendelkezésre a (4) bekezdés, valamint az (5) bekezdés 1. fordulata szerinti kereset, jövedelem. Ekkor - a nyugellátás megállapításának kezdő időpontját és folyamatosan visszaszámítva - a hiányzó időre érvényes, külön jogszabályban meghatározott minimálbér 30-ad részét kell figyelembe venni azokra a naptári napokra, amelyekre a nyugdíjjárulék alapot képező kereset, jövedelem nem volt és az osztószám megállapításánál e naptári napok is osztószámot képeznek. A felperesnél a Tny. 22. § (5) bekezdés 2. fordulata alkalmazására nem volt szükség, mivel az 1. fordulat szerinti 1988. január 1-et megelőző legközelebb 1987. évben keresettel, jövedelemmel a hiányzó 137 bérezett nappal rendelkezett. 
28	A felperes felülvizsgálati kérelmében a Tny. 16. § megsértését állítva vitatta az alperes által megállapított osztószámokat.
29	Az alperes a 7. számú beadványában a felperes és az alperes által megállapított osztószámok eltérésének indokát adta, amelyet az eljárás során a felperes már nem vitatott. 
30	A munkaügyi bíróság helytállóan hivatkozott arra, hogy a Fővárosi Munkaügyi Bíróság a 24.M.1290/2011/17. számú ítélete csak a szolgálati idő elfogadhatóságáról rendelkezett, mely időtartamot alperes szolgálati időként el is ismert. A felperes nem tudta hitelt érdemlően bizonyítani, hogy az elismerni kért további időszak szolgálati időt keletkeztetett, mivel olyan okiratot, amely a felperes járulékfizetésére vonatkozó adatot tartalmazott volna, nem tudott csatolni. A járulékfizetés megtörténtét a munkaszerződés  nem bizonyítja, de a járulékfizetés megtörténtét - figyelemmel a NAV igazolására -  vélelmezni sem lehet.
31	A felperes felülvizsgálati érveléséből nem állapítható meg, hogy a Tny. 37. § (4) bekezdése sérelmét milyen okra alapította. A társadalombiztosítási nyilvántartásban a felperes által elismerni kért időszakra adat nem volt található, 1998. január 1. napját követő időre a szolgálati idő tanúvallomással nem bizonyítható (Tny. 37. § (4) bekezdés). A felperes sem a jogviszonya fennállását, sem a járulékfizetés megtörténtét nem tudta bizonyítani. 
32	A Kúria mellőzte azon, a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályhelyek érdemi vizsgálatát, amelyek megsértésére vonatkozó indokokat a felülvizsgálati kérelem nem tartalmazott. 
33	A Kúria mindezek alapján a jogerős ítéletet - a fenti indokolásbeli módosítással és kiegészítéssel - a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. 

A döntés elvi tartalma

34	A Tny. 22. §-a sorrendet állít fel az öregségi nyugdíj alapját képező keresetek számítási módjainak meghatározásához. Az egymást követő „lépcsők" alkalmazása nem vagylagos, hanem csak amennyiben az egyik számítási mód nem alkalmazható, lehet a sorban következő számítási módra áttérni. 

Záró rész

35	Az alperes felülvizsgálati eljárásban felmerült perköltsége megfizetését nem kérte, ezért a Kúria a Pp. 78. § (2) bekezdése alapján mellőzte e körben a határozathozatalt.. 
36	A teljes egészében pervesztes felperest képviselő pártfogó ügyvéd díját a 2003. évi LXXX. törvény 11/A. §-a, a felülvizsgálati eljárás illetékét a Tny. 81. §-a alapján a magyar állam viseli.  
37	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.

Budapest, 2016. március 21.

Dr. Zanathy János s.k. a tanács elnöke, Dr. Farkas Katalin s.k. előadó bíró, Dr. Magyarfalvi Katalin s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:

tisztviselő