Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 
18.K.32.687/2015/7.

A bíróság a dr. Major János jogtanácsos (Cím) által képviselt Felperes (Cím) , dr. Vanicsek Dorottya jogi előadó által képviselt Budapest Főváros Kormányhivatala (Cím) alperes ellen közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében meghozta az alábbi

Í t é l e t e t

A bíróság a felperes keresetét elutasítja.

Kötelezi a bíróság felperest arra, hogy fizessen meg az alperesnek - 15 napon belül - 10.000,-Ft (azaz tízezer forint) perköltséget, továbbá az államnak 60.000,-Ft (azaz hatvanezer forint) kereseti illetéket az adóhatóság külön felhívására.

Az ítélet ellen fellebbezésnek nincs helye.

Indokolás

A Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-budapesti Adó Igazgatósága Végrehajtási Osztály III.(továbbiakban: adóhatóság) 2014. november 11-én felvett foglalási jegyzőkönyvek alapján - a felperesnek az adóhatósággal szemben fennálló 13.329.954,-Ft tartozása miatt- , az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Art.) 154. §-a alapján lefoglalt több, a nyilvántartás szerint felperes tulajdonában álló személygépkocsit, köztük a ... típusú, ... forgalmi rendszámú, valamint a ... típusú ... forgalmi rendszámú gépkocsikat. A lefoglalási jegyzőkönyvben figyelmeztette a felperest, mint adóst, hogy ha 6 hónapon belül a tartozását nem rendezi, akkor a forgalmi engedélyt is lefoglalja, és a gépjármű értékesítése iránt intézkedik. Felhatalmazta ugyanakkor az adóhatóság arra a felperest, hogy az ingóságot rendeltetésszerűen továbbra is használhatja. A NAV értesítése alapján a gépjárműre vonatkozóan 2014. november 19. napjától elidegenítési és terhelési tilalom került a járműnyilvántartásba bejegyzésre, melyről a Budapest Főváros Kormányhivatala ... kerületi hivatala Okmányirodája (továbbiakban: elsőfokú hatóság) értesítette a felperest. 

A 1Kft. ... szám alatti végrehajtást kérőnek, felperes mint adós ellen, számlatartozás címen, 11.474 EUR, 1.268.693,-Ft és járulékai iránt indult végrehajtási ügyében a ... ... kerületi Bíróság a ... számú végrehajtható okirattal elrendelte a felperes tulajdonában álló ... típusú, ... forgalmi rendszámú, a ... típusú ... forgalmi rendszámú, valamint a ... típusú, ... forgalmi rendszámú személygépjárművekre vonatkozó végrehajtást. A végrehajtást a ..., Személy1. önálló bírósági végrehajtó helyettese, Személy2. (továbbiakban: végrehajtó) foganatosította a 2015. február 9-én kelt 041.V.0463/2014/88. számú gépjármű foglalási jegyzőkönyvvel, melyet megküldött az elsőfokú részére azzal, hogy a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (Vht.) 103. § (2), (3) bekezdése alapján a gépjárműveket a forgalomból vonja ki, egyben a foglalás tényét, valamint az elidegenítési és terhelési tilalmat jegyezze be. A végrehajtó értesítése alapján az elsőfokú hatóság a 2015. március 4-én kelt BP-21B/003/03341-2/2015. számú határozatával a ..., a 2015. március 4-én BP-21B/003/03339-2/2015. számú határozatával az  ... forgalmi rendszámú személygépkocsikat ideiglenesen a forgalomból kivonta, a hatósági jelzéseket és a forgalmi engedélyt bevonta. A határozataiban hivatkozott a Vht. 103.§ (2) bekezdésére, a közúti közlekedési, igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 326/2011. (XII. 28.) Kormányrendelet (továbbiakban: Korm.r.) 101. § (1), (2), a 103. § (1) bekezdéseire, a 104. §-ra és a 108. §-ra. 

A felperes a határozatok ellen a gépjármű forgalomból történő kivonása miatt fellebbezést terjesztett elő, melyben jelezte, hogy az adóhatóság ugyanezeket a gépjárműveket már a végrehajtó intézkedését megelőzően lefoglalta és a terhelési és elidegenítési tilalmat az elsőfokú hatóság a nyilvántartásba bejegyezte. A fellebbezés másolatának megküldésével az alperes megkereste a végrehajtót, aki a a ... számú válasziratában a foglalást, és a fogalomból kivonás iránti kérelmét továbbra is fenntartotta

A fellebbezést elbírálva alperes a 2015. május 19-én hozott BPB/007/02715-8/2015. és a 2015. május 19-én kelt BPB/007/02714-5/2015. számú határozataival az elsőfokú határozatot - az elsőfokú határozat első mondatából az „illetve a zár alá vétel" szövegrészt törölve - érdemben helybenhagyta, ugyanazon jogszabályhelyekre hivatkozással, hangsúlyozva azt, hogy a Vht. 103. § (2) bekezdése, valamint a Korm. rendelet 101. § (1) bekezdés b) pontja értelmében az elsőfokú közlekedési hatóságnak kötelessége elrendelni a lefoglalást, nem vizsgálhatja a végrehajtó döntésének jogszerűségét.

A felperes mindkét határozat ellen keresetet terjesztett elő, mely kereseteket a bíróság - tekintettel arra, hogy alperes azt külön-külön keresetként terjesztette elő - egyesített. A felperes keresetében az alperesi határozat hatályon kívül helyezését kérte, valamint perköltséget. Felsorolásszerűen arra hivatkozott, hogy a határozat megsértette a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatásról szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 1. § (2) és (3) bekezdését, 3. § (2) bekezdés b) pontját, 19. § (1) és (4) bekezdését, 72. § (1) bekezdés ea) és ec) pontjait, 73/A § (1) bekezdés a) pontját. Érdemben arra hivatkozott, hogy a végrehajtó foglalását megelőzően az adóhatóság már lefoglalta ezeket a gépjárműveket és megkeresése alapján az elsőfokú hatóság a terhelési és elidegenítési tilalmat a járműnyilvántartásba be is jegyezte. Az adóhatóság a foglalási jegyzőkönyvben úgy rendelkezett, hogy a lefoglalt ingóságot - a további intézkedésig - rendeltetésszerűen továbbra is használhatja, mely rendelkezést  a bírósági végrehajtónak tiszteletben kell tartani. Az adóhatósági foglalásra az Art. 144-163. §§-val szabályozott előírások szerint került sor, álláspontja szerint ezért a hatóságnak a Ket. 32. § (1) bekezdése alapján az eljárást fel kellett volna függesztenie mindaddig, míg az adóhatóságtól további megkeresést nem kap. E körben az Art. 154. § (2) bekezdését idézte. Az alperes a hivatkozott Ket. 1. § (2) és (3) bekezdésében foglalt alapelvekkel szemben azonnal végrehajthatónak nyilvánította a határozatát. Indokolásában nincs szó a Ket. 3. § (2) bekezdés b) pontjában, a 19. § (1) és (4) bekezdésében, a 72. § (1) bekezdés ea) és ec) pontjaiban és a 73/A § (1) bekezdés a) pontjában foglaltak semmibevételével arról, hogy a foglalás már korábban megtörtént és, hogy abban engedély volt a további használatra, alperes felülírta az adóhatóság ugyancsak jogerős foglalási határozatát. 

Az alperes a kereset elutasítását kérte, valamint perköltséget arra hivatkozva, hogy határozata jogszerű és megalapozott. Határozatának meghozatala során kizárólag határozatban megjelölt  jogszabályban foglaltak szerint járt el, a határozatában hivatkozott jogszabályok alapján pedig helytálló döntést hozott.

A felperes keresete nem megalapozott.

A bíróság az alperes határozatát a Polgári Perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 324. § (2) bekezdés a) pontjában, valamint a Ket.109. § (1) bekezdésében foglaltak alapján vizsgálta felül, a tényállást a peres felek nyilatkozatai, a becsatolt közigazgatási iratok alapján állapította meg.

A bíróság álláspontja szerint helytállóan hivatkozott arra alperes, hogy a gépjármű forgalomból történő kivonása a közlekedési igazgatási ügyekben eljáró hatóság részéről egy regisztratív aktus, figyelemmel arra, hogy a Vht. 103. § (2) bekezdése egyértelmű kötelezettséget ró a hatóság részére az alábbiak szerint:
 
A Korm. rendelet 103. § (1) bekezdése szerint a járművet a hivatalból indult eljárás során a forgalmi engedély és a hatósági jelzés bevonásával a következő időtartamra kell ideiglenesen a forgalomból kivonni: a 101. § (1) bekezdés b) pontja esetében a lefoglalás, illetve a zár alá vétel feloldásáról szóló értesítésig, továbbá addig az időpontig amíg a bírósági végrehajtás során a bírósági végrehajtó a járművet nem értékesítette, vagy nem adta vissza az adósnak, vagy a Vht. alapján a végrehajtást kérő át nem vette. A 108. § (3) bekezdése szerint a 101. § (1) bekezdés b) pontban megfogalmazott esetben, ha a kivonásra okot adó körülmény megszűnéséről az elrendelő hatóság értesíti a közlekedési igazgatási hatóságot, a forgalomból kivont járművet hivatalból forgalomba kell helyezni.

A Vht. 103. § (2) bekezdése alapján a végrehajtó a foglalási jegyzőkönyv másolatát, valamint a lefoglalt forgalmi engedélyt és törzskönyvet megküldi a gépjármű tulajdonos lakcíme vagy székhelye szerint illetékes közlekedési-igazgatási hatóságnak, ha ez nem állapítható meg, az okmányokat a gépjárművet nyilvántartó hatóságnak kell megküldeni. Ha a forgalmi engedély vagy a törzskönyv lefoglalása meghiúsult, a végrehajtó a foglalási jegyzőkönyv másolatának megküldésével egyidejűleg felhívja a közlekedési-igazgatási hatóságot, hogy a gépjárművet vonja ki a forgalomból. A hatóság köteles e felhívásnak haladéktalanul eleget tenni.

A Korm.r. 101. § (1) bekezdése b) pontja szerint a közlekedési-igazgatási hatóság - a kivonási okot észlelő hatóság értesítése alapján - a jármű forgalomból történő kivonását hivatalból rendeli el a 96. § (1) és (9) bekezdéseiben meghatározott esetekben, továbbá, ha a bíróság, közjegyző határozatában a jármű elfoglalását, elkobzását, a (2) bekezdésben foglaltak kivételével a zár alá vételét elrendelte, továbbá ha a járművet a bírósági végrehajtás során a bírósági végrehajtó, vagy a közigazgatási végrehajtás során az adóhatóság társadalombiztosítási szerv lefoglalta. 

A bíróság lefoglalást elrendelő határozata alapján indult végrehajtási eljárásban a Vht. 103.§ (2) bekezdés és a Korm.r. 101. § (1) bekezdése b) pontja szerint a végrehajtó értesítése alapján a hatóság hivatalból volt köteles mindkét gépjárművet kivonni a forgalomból, és előzetes kérdés hiányában nem volt lehetőség a Ket. 32.§-nak (1) bekezdése szerint az eljárás felfüggesztésére (... ...). E jogszabályok által elrendelt intézkedés során az alperesi hatóság nem mérlegelhet egyéb körülményt, így azt sem, hogy a jogszabály által feljogosított körben az adóhatóság már korábban ugyanezekre a gépkocsikra vonatkozóan szintén végrehajtási eljárást kezdeményezett. Az adóhatósági végrehajtás szabályaira történt hivatkozás sem az eljárás felfüggesztését, sem a jelen perben felülvizsgálni kért határozatok hatályon kívül helyezését nem alapozza meg. Az adóhatóságot az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Art.) 150.§-a jogosítja fel adótartozás meg nem fizetése esetén a végrehajtási eljárás megindítására, az üzleti tevékenységhez szükséges gépjárművekre vonatkozóan az Art. 154.§-a alapján eljárva. E jogszabályokból nem következik az, hogy az adóhatóság eljárása esetén végrehajtás iránt más, szabályszerű eljárás lefolytatásának nincs helye, illetve az adóhatóság eljárása felfüggesztési ok lenne. Erre vonatkozó konkrét jogszabályhelyet a felperes sem jelölt meg. 
A perbeli esetekben más gazdálkodó szervezettel szemben fennálló tartozás volt a végrehajtási eljárás megindításának alapja, amely eljárást a bíróság határozata alapján az önálló bírósági végrehajtó folytatott le. Nincs jogszabályi akadálya annak, hogy több jogcímen, több hitelezővel szemben fennálló tartozás esetén a végrehajtás tárgya azonos vagyontárgy legyen, az a tény, hogy egy korábbi, az adóhatóság által folytatott végrehajtási eljárásban a hatóság engedélyezte a gépkocsi használatát, a jelen perben felülvizsgálni kért határozatok jogszerűségét nem érinti, ez esetleg a végrehajtás felfüggesztése körében értékelhető körülmény. Az Art. 154.§. azon rendelkezése, amely szerint az adóhatóság a lefoglalt gépjármű forgalomból kivonása iránt legkésőbb az árverési hirdetmény kitűzésével egyidejűleg intézkedik, kizárólag az adóhatósági eljárásra vonatkozó rendelkezés, amely nem teszi hatálytalanná a bírósági végrehajtói eljárásban a Vht. 103. § (2) bekezdésén alapuló végrehajtói felhívást, valamint e jogszabályhely, és a Korm.r. 101. § (1) bekezdése b) pontja szerinti, a gépjármű forgalomból történő kivonására vonatkozó kötelező hatósági eljárást. A felperesi perbeli előadással szemben az alperes körültekintően járt el akkor, amikor a végrehajtót megnyilatkoztatta a fellebbezés megküldésével arról, hogy az adóvégrehajtásra tekintettel is fenntartja-e a forgalomból történő kivonás iránti kérelmét, ennek fenntartását követően az alperes nem hozhatott más jogszerű döntést, mint felülvizsgálni kért határozatokban foglalt döntéseket.

A ... (Legfelsőbb Bíróság) Közigazgatási Kollégiumának 1/2011. (V. 9.) KK véleménye szerint eljárási jogszabálysértés miatt akkor van helye hatályon kívül helyezésnek, ha az eljárási jogszabálysértés a döntés érdemére is kihatott. A hatáskör megállapításával összefüggő Ket.19.§(1) és (4) bekezdése, valamint az elsőfokú döntések jogerejéről szóló Ket.73/A § (1) bekezdés a) pontjának sérelme a jelen közigazgatási határozatok alapján nem volt megállapítható, az alperesi hatóságok hatáskörükben jártak el, a felperes a határozatok ellen fellebbezést, majd keresetet terjesztett elő. 

A felperes tévedett akkor, amikor arra hivatkozott, hogy az alperes határozatával „felülírta" az adóhatóság jogerős foglalási határozatát. A végrehajtási eljárás lefolytatása, annak jogszerűsége a jelen pernek nem tárgya. Az adóhatóság foglalási jegyzőkönyvében hozott, végrehajtás körében született döntés (tartozás miatta gépkocsik lefoglalása) tartalmában megfelel a más végrehajtást kérőre tekintettel a bírósági végrehajtó foglalási jegyzőkönyvében foglaltaknak, ezek a döntések nem minősülnek a Ket.71.§-a szerinti, az ügy érdemében hozott határozatnak, nem fellebbezéssel, hanem a végrehajtási eljárásra jellemző jogorvoslattal, kifogással támadhatók meg. A jelen per alapjául szolgáló, a hatósági nyilvántartás, regisztráció körében hozott határozatot a végrehajtó értesítése alapján az alperesi hatóságnak kötelezően meg kellett hozni, a fent hivatkozott Vht. 103.§ (2) bekezdés és a Korm.r. 101. § (1) bekezdése b) pontja szerint, az adóhatósági foglalási jegyzőkönyvre tekintet nélkül. 

A bíróság a fentiek alapján a felperes keresetét - a Pp. 339. § (1) bekezdésében foglaltakra is figyelemmel - elutasította.

A kereseti illeték megfizetésére a bíróság a 6/1986. (VI. 26.) IM. sz. rendelet 13. §-a alapján kötelezte felperest, a kereseti illetéket a kialakult és töretlen gyakorlatnak megfelelően határozatonként állapította meg, az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 43. §-a alapján. 

A pervesztes felperest a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte a pernyertes alperes  perköltségének megfizetésére. A Pp. 67. § /2/ bekezdése szerint a perben a gazdálkodó szervezet jogtanácsosát (jogi előadóját) az ügyvéd jogállása illeti meg. A munkadíj összegének megállapítása ebben az esetben a 32/2003.(VIII.22.) IM rendelet 3. § (1) bekezdése alapján a 3.§ (2)-(6) bekezdésében foglaltak figyelembe vételével történt, úgy, hogy a bíróság mérlegelte az alperesi képviselő által a perben kifejtett munkát. 

Az ítélet elleni fellebbezés lehetőségét a Pp.340. § (1) bekezdés zárja ki. 

..., 2016. január 14.
				. Réthy Edit s. k.
									bíró			
									
A kiadmány hiteléül: