Kúria

ítélet

Az ügy száma:			Bfv.II.190/2016/6.	
A határozat szintje:              felülvizsgálat

A tanács tagjai: 			Dr. Molnár Gábor Miklós a tanács elnöke
			Dr. Krecsik Eldoróda előadó bíró
			Dr. Feleky István bíró
	
Az eljárás helye: 		Budapest
Az eljárás formája: 	            tanácsülés
Az ülés napja: 			2016. július 14.

Az ügy tárgya: 	                   közúti veszélyeztetés bűntette és más bűncselekmény 
Terhelt(ek): 		K. R. terhelt
	
Elsőfok: 			Szolnoki Járásbíróság 2014. január 8-án tárgyaláson meghozott 			4.B.374/2012/27. számú ítélete
Másodfok: 			Szolnoki Törvényszék 2015. március 11-én nyilvános ülésen 			meghozott 1.Bf.327/2014/7. számú ítélete			
Harmadfok: 			-
Az indítvány előterjesztője: K. R. terhelt meghatalmazott védője útján
	
Az indítvány iránya:  	 K. R. terhelt javára
Rendelkező rész 
A Kúria a Szolnoki Járásbíróság 4.B.374/2012/27. számú ítéletét, valamint a Szolnoki Törvényszék, mint másodfokú bíróság 1.Bf.327/2014/7. számú ítéletét K. R. terhelt tekintetében megváltoztatja:
a terheltet az ellene cserbenhagyás vétsége (Btk. 239.§) miatt emelt vád alól felmenti.
A büntetés kiszabása körében a halmazat megjelölést mellőzi. 
A terhelt terhére megállapított közúti veszélyeztetés bűntette [Btk. 234.§ (1) bekezdés] miatt kiszabott szabadságvesztés büntetést 1 (egy) év 6 (hat) hónapra, a kiszabott szabadságvesztés büntetés végrehajtása felfüggesztésének időtartamát 2 (kettő) évre, a közúti járművezetéstől eltiltást 2 (kettő) évre enyhíti.
Ezt meghaladóan az első- és másodfokú bíróság ítéletét hatályában fenntartja.
A Kúria ítélete ellen fellebbezésnek vagy felülvizsgálatnak nincs helye, s ebben az ügyben az indítvány előterjesztője, valamint azonos tartalommal más jogosult újabb felülvizsgálati indítványt nem nyújthat be.
Indokolás
[1]	A Szolnoki Járásbíróság a 2014. január 8-án meghozott és kihirdetett 4.B.374/2012/27. számú ítéletében K. R. terheltet bűnösnek mondta ki
- közúti veszélyeztetés bűntettében [Btk. 234. § (1) bekezdés], és
- cserbenhagyás vétségében (Btk. 239. §).
[2]	Ezért őt - halmazati büntetésül -  2 év börtönbüntetésre, 3 év közúti járművezetéstől eltiltásra, és 3 év közügyektől eltiltásra ítélte. 
Kimondta, hogy a terhelt legkorábban a büntetés kétharmad részének a kitöltését követő napon bocsátható feltételes szabadságra.
Rendelkezett a büntetőeljárás során felmerült bűnügyi költség megfizetéséről.
[3]	A kétirányú fellebbezések alapján másodfokon eljáró Szolnoki Törvényszék a 2015. március 11. napján tartott nyilvános ülésen meghozott és kihirdetett 1.Bf.327/2014/7. számú ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatta:
A terhelttel szemben kiszabott szabadságvesztés büntetés végrehajtását 4 év próbaidőre felfüggesztette. A közügyektől eltiltás mellékbüntetés kiszabására vonatkozó rendelkezést mellőzte.
Akként rendelkezett, hogy a terhelt a szabadságvesztés büntetésből -  a végrehajtás elrendelése esetén -  legkorábban a kétharmad rész kitöltését követő napon bocsátható feltételes szabadságra. Egyebekben az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. 
[4]	A jogerős ítéletben megállapított tényállás szerint K. R. terhelt 2012. január 18-án, kb. 19 óra 46 perckor Sz. belterületén, a B. úton közlekedett a J. A. út irányából a Sz. út felé az édesanyja tulajdonát képező személygépkocsival, éjszakai látási viszonyok között, derült időben, működő közvilágítással ellátott útszakaszon, nedves, útburkolati jellel ellátott, aszfalt burkolatú úttesten, a párhuzamos közlekedésre alkalmas út menetiránya szerinti jobb oldali belső forgalmi sávjában.
A terhelt a B. útnak a Bt. út - K. út közötti szakaszán, a záróvonalat átlépve, balra kanyarodva megfordult, és a P. út felé indult. A terhelt szabálytalan közlekedését észlelte a terhelt által vezetett személygépkocsi mögött haladó rendőrségi szolgálati személygépkocsiban helyet foglaló M. Z. és Sz. G. -  a Sz.-i Rendőrkapitányság járőrei -, akik a szolgálati személygépkocsi megkülönböztető fény- és hangjelzését felkapcsolva, intézkedés alá akarták vonni a terheltet a fenti, szabálytalan közlekedése miatt.
A jelzésre azonban a terhelt nem állt meg. Balra nagyívben a P. útra kanyarodott, majd a R. út - H. út útvonalon haladt tovább. Ezután a D. I. útra kanyarodott, ott megfordult, majd ismét a H. út felé haladt, onnan rátért a R. útra azért, hogy onnan a J. A. út irányába haladjon tovább.
A terhelt a megengedett sebességet túllépve, a kanyarodások során az irányjelzést mellőzve közlekedett a fenti útszakaszon. M. Z. és Sz. G. a rendőrségi szolgálati személygépkocsival, a megkülönböztető fény- és hangjelzés használatával követte a terhelt által vezetett személygépkocsit.
Ugyanebben az időpontban, a R. út és a J. A. út kereszteződésében -  ahol a R. útnak a terhelt menetiránya szerinti jobb oldali forgalmi sávja kettéválik, és a forgalmi sáv jobb feléről jobbra kis ívben a J. A. útra lehet kanyarodni, míg a forgalmi sáv bal feléről egyenesen lehet továbbhaladni a Sz. út irányába, valamint balra nagy ívben a J. A. útra lehet kanyarodni -, a terhelt előtt, a forgalomirányító fényjelző készülék "piros", azaz továbbhaladást tiltó jelzése miatt, a 4,8 méter széles, egyenes továbbhaladást lehetővé tévő forgalmi sáv jobb szélén várakozott az 1. számú tanú                      -  szolgálaton kívüli rendőr -  kerékpárjával úgy, hogy fenn ült a kerékpáron, az egyik lába a kerékpár pedálján volt, míg a másik lábával támaszkodott az úttesten.
A fenti útszakaszon az aszfalt burkolatú úttest jó minőségű, nedves, párás, útburkolati jellel ellátott volt, a közvilágítás üzemelt, az útkereszteződés előtt a R. út végén, az úttest terhelt haladási iránya szerinti jobb oldalán elhelyezett "Állj, elsőbbségadás kötelező" közúti jelzőtábla biztosította a J. A. út elsőbbségét.
Amikor a terhelt a H. útról a R. útra kanyarodott, az eltúlzott sebesség miatt a személygépkocsija megpördült, majd a terhelt álló helyzetből folytatta tovább útját a R. úton a J. A. út irányába.
A terhelt a R. út és a J. A. út kereszteződéséhez közeledve -  azért, hogy az őt üldöző rendőrök elől elmeneküljön -  a fényjelző készülék tilos jelzése ellenére nem lassított, nem állt meg, hanem annak ellenére, hogy észlelte a kerékpárján ülő, várakozó 1. számú tanút, gyorsított és a kerékpáros irányába haladt tovább.
Az 1. számú tanú észlelve a mögüle érkező gépjárművek hangját és a megkülönböztető hangjelzést, hátranézett és látva azt, hogy a terhelt által vezetett személygépkocsi feléje halad, azért, hogy a személygépkocsi haladási nyomvonalából kimeneküljön, a kerékpárról jobbra leugrott, de még fogta a kormány jobb szarvát, amikor a terhelt által vezetett személygépkocsi jobb első kereke és az első lökhárító jobb sarka hátulról nekiütközött a jobbra dőlő kerékpár hátsó gumiabroncsának, mintegy 70 km/h sebességgel. Az ütközés kicsavarta az 1. számú tanú kezéből a kerékpárt, mely a J. A. út úttestjére esett.
A terhelt annak ellenére, hogy észlelte az ütközést, a fényjelző készülék tilos jelzése ellenére egyenes irányban behaladt az útkereszteződésbe, ahol áthajtott és a Sz. úton tovább közlekedve folytatta a menekülést.
Az ütközés következtében az 1. számú tanú nem esett el, nem szenvedett sérülést                            -  kerékpárja megrongálódott -, azonban az ütközési sebességre és helyzetre figyelemmel sérülés bekövetkezésének reális esélye fennállt.
A fentiek szerint a terhelt a baleset bekövetkezése után nem győződött meg arról, hogy az 1. számú tanú a baleset során megsérült-e.
A rendőrök, észlelve a terhelt cselekményét, megálltak az 1. számú tanú mellett, megkérdezték tőle, hogy jól van-e, majd a terhelt által vezetett személygépkocsi után indultak, de végül szem elől tévesztették.
[5]	A jogerős ítélet ellen K. R. terhelt meghatalmazott védője útján terjesztett elő  felülvizsgálati indítványt a Be. 416. § (1) bekezdésének a) és b) pontjaira hivatkozással. A felülvizsgálati indítványban lényegében azt sérelmezi, hogy az eljáró bíróságok tévedtek akkor, amikor a cserbenhagyást és a közúti veszélyeztetést halmazatban állapították meg a terhelt terhére. Hivatkozva a HVG Orac Lap- és Könyvkiadó Kft. gondozásában megjelent Közlekedési Büntetőjog című könyvben (2001.) írtakra (91. oldal), azt fogalmazza meg, hogy  amennyiben a sértett csak a közúti veszélyeztetés által kialakult helyzetben nem kap segítséget az elkövetőtől, a cselekmények halmazatban nem állapíthatóak meg. A segítségnyújtás kötelezettsége ugyanis nem terheli azt, aki az élet vagy testi épség közvetlen veszélybe kerülését maga idézi elő.
Miután a jelen ügyben irányadó jogerős ítéleti tényállás szerint az elítélt veszélyeztető "cserbenhagyó" magatartása ugyanazon veszélyhelyzetben, ugyanazon sértett (1. sz. tanú) sérelmére volt igazolható, így a halmazati megállapítás a fentiek alapján mellőzendő. Vagyis a tényállás alapján a közúti veszélyeztetés megállapítható, a cserbenhagyás azonban nem.
Felülvizsgálati indítványában kifogásolja a terhelt azt is, hogy az eljáró bíróságok a beszámítást jogszerűtlenül mellőzték. E körben azt adta elő, hogy tényként állapítható meg, miszerint a terhelt 2012. május 17-én bejelentette a Sz.-i Polgármesteri Hivatal Okmányirodájában, hogy a jogosítványa kb. 1 hónapja elveszett. Tényként utalt arra is, hogy a terhelt vezetési jogosultsága 2012. február 22-e óta szünetel. Megemlítette azt is, hogy a terhelt korábbi védője 2015. május 22-én kérelmet nyújtott be az utólagos beszámítás érdekében.
[6]	A védő mindezek alapján a megtámadott határozatok megváltoztatását, a terhelt cserbenhagyás vétségének vádja alól történő felmentését, a közúti veszélyeztetés bűntette miatt a felfüggesztett szabadságvesztés helyett próbára bocsátás intézkedés alkalmazását, valamint a járművezetéstől eltiltás büntetés mellőzését, illetve annak lényeges enyhítését kérte. Utóbbi esetben az eltiltás tartamába annak az időtartamnak a beszámítását is indítványozta, amely alatt a terhelt ténylegesen nem rendelkezett vezetői engedéllyel, mert azt elveszítette.
[7]	A Legfőbb Ügyészség a BF.242/2016/1. számú átiratában a felülvizsgálati indítványt részben törvényben kizártnak, részben alaptalannak tartva a megtámadott határozatok hatályában fenntartását indítványozta.
Nyilatkozatában kifejtette, hogy nincs helye felülvizsgálatnak, amennyiben a törvénysértés a különleges eljárás lefolytatásával orvosolható. A Be. 564. §-a ugyanakkor a különleges eljárások körén belül szabályozza a járművezetéstől eltiltás utólagos beszámítását, ezért a felülvizsgálati indítványnak a beszámítás jogszerűtlen mellőzését kifogásoló részét a felülvizsgálati okok körén kívül eső, törvényi tilalom folytán felülvizsgálati okot nem képező hivatkozásoknak tekintette. 
[8]	A felülvizsgálati indítványnak a minősítést támadó, a cserbenhagyás törvénysértő megállapítását kifogásoló részét ugyanakkor alaptalannak ítélte meg. Arra hivatkozással, hogy a veszély és a tényleges baleset között mennyiségi és minőségi különbség van, kifejtette, hogy álláspontja szerint a személyi sérülés, illetve az elkövető szándékán túlmenően kialakult további veszélyhelyzet hiányában belép a segítségnyújtás elmulasztása helyett a vele szubszidiárius viszonyban álló cserbenhagyás.
[9]	K. R. terhelt védője útján a Legfőbb Ügyészség indítványára tett észrevételében - a felülvizsgálati indítványukban foglaltakat fenntartva -  rámutatott, hogy ha a jogalkotó szándéka az lett volna, hogy önmagában a közúti veszélyeztetés eredményeként létrejött személyi sérüléssel nem járó olyan baleseti helyzetet is büntesse, melyben a személyi sérülés bekövetkezésének reális lehetősége fennáll, akkor vélhetően ez is a közúti veszélyeztetés minősített esete lenne. Jelen ügyben az 1. számú tanú nem esett el, nem szenvedett sérülést, csupán a kerékpárja rongálódott meg. Az elítélt észlelte azt, hogy az 1. számú tanú nem esett el, és nem szenvedett sérülést, így ab ovo nem is terhelhette őt megállási és meggyőződési kötelezettség.
[10]	A Kúria a felülvizsgálati indítványt a Be. 424. § (1) bekezdésének első fordulata szerint tanácsülésen bírálta el.
[11]	A Kúria a felülvizsgálati indítvánnyal megtámadott határozatot az abban rögzített tényállás alapul vétele mellett egyrészt a felülvizsgálati indítvány tartalma szerinti - a Be. 416. § (1) bekezdésének a) és b) pontjában meghatározott - okból, valamint -  a Be. 416. § (1) bekezdésének c) pontjában írt egyéb eljárásjogi felülvizsgálati okok tekintetében - hivatalból [Be. 423. § (4)-(5) bek.] bírálta felül.
[12]	Ennek során K. R. terhelt védője útján előterjesztett felülvizsgálati indítványát részben törvényben kizártnak, az anyagi jogsértést kifogásoló részében alaposnak, a Legfőbb Ügyészség indítványát alaptalannak találta.
[13]	A felülvizsgálat rendkívüli jogorvoslat, amelyre külön eljárási szabályok vonatkoznak. A felülvizsgálat csak a Be. 416.§ (1) bekezdésében meghatározott felülvizsgálati okokból, és kizárólag a jogerős ítéletben megállapított tényállás alapul vételével vehető igénybe. 
[14]	A Be. 416. § (1) bekezdésének a) és b) pontja az anyagi jogszabálysértésekre alapított felülvizsgálati okokat határozza meg, míg az (1) bekezdés c) pontja -  a Be. 373. § (1) bekezdésének I. b) vagy c) pontjában, illetve II-IV. pontjában pontosan meghatározott -  abszolút eljárási szabálysértések esetén biztosítja a felülvizsgálat lehetőségét. A felülvizsgálati okok köre nem bővíthető.
[15]	Emellett a Be. 423. § (1) bekezdése kötelező erővel írja elő, hogy a felülvizsgálati eljárásban a jogerős határozatban megállapított tényállás az irányadó, ez a tényállás felülvizsgálati indítvánnyal nem támadható; felülvizsgálati eljárásban bizonyításnak nincs helye. 
A tényállás irányadósága azt jelenti, hogy a felülvizsgálat során nem csak maga a tényállás, hanem mindaz, ami a tényállás megállapításához vezetett, támadhatatlan. Ennek megfelelően a tényállás megalapozottsága, a bizonyítékok mikénti mérlegelése sem külön-külön, sem pedig egymás viszonyában nem vizsgálható. Nincs lehetőség a bíróság bizonyítékokat értékelő tevékenységének s ezen keresztül a bűnösség kérdésének, valamint a - minősítéssel kapcsolatos, vagy más büntető anyagi jogi szabály sérelme nélkül - kiszabott büntetés, illetve annak mértéke vitatására.
[16]	A Kúria utal továbbá arra, hogy a Be. 416. § (4) bekezdés c) pontjának kifejezett rendelkezése szerint nincs helye felülvizsgálatnak, ha a kifogásolt törvénysértés különleges eljárás lefolytatásával orvosolható. 
[17]	A Be. 564. §-a szerint különleges eljárás lefolytatásának van helye, ha az elítélt vezetői engedélye visszavonásának a járművezetéstől eltiltás időtartamába való beszámításáról a jogerős ítélet nem, vagy nem a törvénynek megfelelően rendelkezett. 
[18]	Helytállóan hivatkozott a Legfőbb Ügyészség e körben arra is, hogy a Szolnoki Járásbíróság a 4.B.3734/2012/37. számú, a Szolnoki Törvényszék 2.Beüf.738/2015/2. számú végzése folytán 2015. július 4. napján jogerőre emelkedett végzésével a terhelt védőjének a terhelttel szemben kiszabott közúti járművezetéstől eltiltás büntetés tartamába történő beszámítására irányuló indítványát elutasította. A Be. 416. § (1) bekezdése értelmében felülvizsgálati eljárásnak kizárólag csak a bíróság jogerős ügydöntő határozatával szemben van helye. Ez a végzés pedig nem tekinthető ügydöntő határozatnak.
[19]	Ekként a Kúria megállapította, hogy a felülvizsgálati indítvány a járművezetéstől eltiltás büntetés tartamába történő beszámítás mellőzését kifogásoló részében a törvényben kizárt.
[20]	A Kúria a felülvizsgálati indítvány büntető anyagi jogi jogsértésre történt hivatkozását alaposnak találta.
[21]	A 2012. évi C. törvény (Btk.) 234. § (1) bekezdésében meghatározott közúti veszélyeztetés szándékos veszélyeztetési bűncselekmény. Az elkövető (egyenes vagy eshetőleges) szándékossága kiterjed mind az elkövetési magatartásra (a közúti közlekedés szabályainak a megszegésére), mind pedig a bűncselekmény eredményére (azaz más vagy mások életének vagy testi épségének a közvetlen veszélyeztetésére). 
A "közvetlen veszély" az élet vagy a testi épség sérelmének a reális lehetőségét, személyre és helyzetre konkretizált veszélyt jelent. A közúti veszélyeztetés tényállásában a veszély határozott és külsőleg is felismerhető formában, meghatározott személyhez vagy személyekhez kapcsolódva jelenik meg. A bűncselekmény megállapításához az is szükséges, hogy a szándékos szabályszegő magatartással okozati összefüggésben jöjjön létre az eredmény, a közvetlen veszélyhelyzet.
[22]	A szándékosság megállapításához a tényállási elemekre vonatkozó tudat szükséges. Kizárólag azokból a tárgyi ismérvekből lehet az elkövető szándékára következtetést levonni, amelyeket a tudata a véghezviteli magatartás kifejtésekor átfog (BH 2000.478.).
[23]	A veszélyhelyzet létrehozására irányuló egyenes szándék esetén az elkövető felismeri, hogy a veszélyhelyzeten túlmenő további káros következmények is létrejöhetnek, ám bízik a saját ügyességében, vezetői tapasztalatában, a gépjárművének műszaki tulajdonságaiban, stb. A szándékos közúti veszélyeztetés eshetőleges szándékkal történő előidézése esetén a terhelt a veszélyhelyzet bekövetkezésének lehetőségét látja előre és ebbe belenyugszik.
[24]	A cserbenhagyás (Btk. 239. §) szubszidiárius törvényi tényállás. Csak akkor állapítható meg, ha a cselekményegység keretébe tartozó magatartás egyúttal súlyosabb bűncselekményt nem valósított meg. E súlyosabb bűncselekmény a segítségnyújtás elmulasztása (Btk. 166.§) lehet, mert vétségi alapesetének büntetési tétele is két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő, míg a cserbenhagyás vétségét legfeljebb egy évig terjedő szabadságvesztéssel fenyegeti a törvény.
[25]	Mivel a szubszidiaritás a halmazat megállapítását kizárja, ezért a vizsgált két bűncselekmény halmazatának a megállapítására nincs törvényes lehetőség. 
[26]	A Bkv. 41. számú vélemény II. pontja szerint a szándékos veszélyeztetési bűncselekményekkel halmazatban a segítségnyújtás elmulasztása akkor állapítható meg, ha az elkövető által szándékolt veszélyhelyzeten túl a sérülés, mint eredmény is létrejön. A szándékos veszélyeztetési cselekmények elkövetőjének szándéka kizárólag az általa kívánt vagy felismert és elfogadott veszély okozására terjed ki. Amennyiben az ilyen cselekménnyel érintett személy a szándékos tevékenység következtében - sérülést nem szenvedve - kerül veszélyhelyzetbe, és e helyzetét előidéző a részére nem nyújt segítséget, az elkövető büntetőjogi felelőssége a segítségnyújtás elmulasztása miatt - az eredeti szándékra figyelemmel - nem állapítható meg. Ha az okfolyamat a veszélyhelyzet stádiumában megreked, a cselekmény valójában a cserbenhagyás vétségének minősülhetne, ám a veszélyhelyzetet szándékosan létrehozó és ezzel szándékos bűncselekményt végrehajtó elkövetőtől ez esetben sem várható el, hogy ezt az eredményt elhárítsa.
[27]	Az irányadó tényállás szerint a gépjármű és a kerékpár ütközésének jellegéből, körülményeiből arra kellett és lehetett következtetni, hogy a szándékosan előidézett veszélyhelyzet ténylegesen beállt. A tényállás pedig azt rögzíti, hogy sérülés nem történt. Minderre figyelemmel a terhelt bűnösségének kimondására a cserbenhagyás vétségében a közúti veszélyeztetés bűntettével valóságos anyagi halmazatban a büntető anyagi jog szabályainak a megsértésével került sor. 
[28]	A Kúria ezért a terhelt védője útján előterjesztett felülvizsgálati indítványnak helyt adott. A támadott határozatot a Be. 427. § (1) bekezdésének a) pontja alapján megváltoztatta, és a törvénynek megfelelő határozatot hozva K. R. terheltet az ellene a Btk. 239. §-ában meghatározott cserbenhagyás vétsége miatt emelt vád alól a Be. 331. § (1) bekezdése és a Be. 6. § (3) bekezdése a) pontjának első fordulata alapján bűncselekmény hiányában felmentette.
[29]	Az első- és a másodfokú bíróság a bűnösségi körülményeket helyesen tárta fel. A részfelmentés következtében azonban a bűnösség köre kétségtelenül szűkült, ami a terhelt büntetésének felülvizsgálatát is indokolttá tette. 
A Kúria az új büntetés kiszabása során az egy évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő cserbenhagyás vétsége alóli részfelmentés folytán a halmazati büntetés kiszabására utalást mellőzte.
[30]	A Kúria a Btk. 79. §-ában meghatározott büntetési céloknak és 80. §-ában foglalt büntetés-kiszabási elveknek megfelelően a támadott ítéletet a Be. 427. § (1) bekezdés b) pontjának alkalmazásával a büntetés kiszabására vonatkozó részében is megváltoztatta. A terheltet a  terhére megállapított közúti veszélyeztetés bűntette [Btk. 234. § (1) bekezdés] miatt kiszabott szabadságvesztés büntetést 1 (egy) év 6 (hat) hónapra, a kiszabott szabadságvesztés büntetés végrehajtása felfüggesztésének időtartamát 2 (kettő) évre, a közúti járművezetéstől eltiltást 2 (kettő) évre enyhítette.
[31]	A Kúria mindezekre figyelemmel -  miután nem észlelt olyan egyéb eljárási szabálysértést sem, amelynek vizsgálatára a Be. 423.§ (5) bekezdése alapján hivatalból köteles -  a megtámadott határozatokat egyebekben -  a Be. 426. §-a alapján -  hatályában fenntartotta.
[32]	A Kúria határozata elleni fellebbezést a Be. 3. § (4) bekezdése, a felülvizsgálatot pedig a 416. § (4) bekezdésének a b) pontja zárja ki.
A Be. 418. § (3) bekezdése szerint minden jogosult csak egy ízben nyújthat be felülvizsgálati indítványt, kivéve, ha az újabb felülvizsgálati indítvány benyújtása a 416.§ (1) bekezdésének e) vagy g) pontján alapul. A Be. 421.§ (3) bekezdése pedig úgy rendelkezik, hogy az ugyanazon jogosult által ismételten előterjesztett, illetőleg a korábbival azonos tartalommal ismételten előterjesztett indítvány elutasítására vonatkozó határozat hozatalát a Kúria mellőzheti.

Budapest, 2016. július 14.

Dr. Molnár Gábor Miklós s.k. a tanács elnöke, Dr. Krecsik Eldoróda s.k. előadó bíró, Dr. Feleky István s.k. bíró

	A kiadmány hiteléül:
	Schulz Oszkárné
	tisztviselő