A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 	Pfv.III.20.823/2016/6.szám
A tanács tagjai: . Havasi Péter a tanács elnöke
. Almásy Mária előadó bíró
. Udvary Katalin bíró
A felperes: 	felperes
A felperes képviselője: 
		Erdős Ügyvédi Iroda 
		(ügyintéző: dr. Erdős György ügyvéd)
Az alperesek: 	I.rendű alperes 
		II.rendű alperes 
Az alperes képviselője: 
	. Dudás Gábor ügyvéd I. r.
	. Majoros Melinda jogtanácsos II. r.
A per tárgya: 	kártérítés
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: 
		felperes
A másodfokú bíróság neve és a jogerős határozat száma: 
	ővárosi Ítélőtábla 7.Pf.20.949/2015/6.
Az elsőfokú bíróság neve és a határozat száma: 
	ővárosi Törvényszék 34.P.24.304/2011/67.
Rendelkező rész
A Kúria a jogerős ítéletet hatályában fenntartja.

Kötelezi a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alpereseknek külön-külön 50.000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati költséget, míg az 1.607.600 (egymillió-hatszázhétezer-hatszáz) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperesen az alperesek jogelődjénél, az O. Szív- és Érsebészeti Osztályán 2005. március 30-án bypass műtétet végeztek, majd 2005. április 6-án a B. Kórházba helyezték át. A szegycsont instabilitás és sebszétválás miatt április 16-án a műtétet végző intézménybe helyezték vissza, ahol az elváltozás kiterjedtségének CT vizsgálattal történt tisztázását követően a sebet altatásban április 17-én feltárták. A 2005. május 3-án elvégzett kontrollvizsgálat során a varratokat eltávolították, a felperes sebe békés, gyulladásos reakció nélküli volt. Sebgyógyulási zavar miatt került sor ismételten kórházi felvételre; a május 6-án elvégzett CT vizsgálat során rögzítették, hogy a korábbi felvételhez képest regresszió volt látható, a jobb oldali mellhártyai folyadékmennyiség csökkent, a szegycsont több darabra tört, környezetében a főverőértől a rekeszig terjedő vérgyülem ábrázolódott. A felperes ezt követően különböző egészségügyi intézményekben kardiológiai, sebészeti, mellkassebészeti, ideggyógyászati vizsgálatokon vett részt. Az S. Kft.-nél 2011. január 4-én elvégzett mellkasi CT vizsgálat során a szegycsonton műtéti állapotnak megfelelő képet észleltek, a szegycsont megnyitás helye végig ábrázolódott, csontosodás nem volt felismerhető, a bal oldali szegycsont rész alsó harmada gyakorlatilag felszívódott, ezen a területen három darab 3-4 cm hosszú sebészi drain cső volt felismerhető. A felperes szervezetéből a három darab drain cső azóta sem került eltávolításra. A felperesnél az összetöredezett és elhalt szegycsont darabkái miatt alakult ki és maradt fenn hosszan a sipoly, a később bekerült kisméretű drain csövek a letokolt, elhalt csontdarabkák mellett részoki szerepet játszanak a krónikus, időnként belobbanó gennyes, váladékozó sipoly fenntartásában, részoki szerepük valószínűsíthető a felperes helyi és általános pszichés panaszaiban.

A felperes keresete és az alperesek ellenkérelme
[2]	A felperes a módosított keresetében egyetemlegesen kérte kötelezni az alpereseket a vagyoni és nem vagyoni kárai megfizetésére, amelyek az alperesek jogelődjének szakmai szabályszegésével okozati összefüggésben keletkeztek. Állította, hogy az alperesi jogelőd annak ellenére nem távolította el az elhalt csontrészeket a műtét után, hogy észlelte a szegycsont egy részének elhalását, a sebgennyesedést pedig nem bakteriális fertőzéssel, hanem sebgyógyulási zavarral magyarázta. Felrótta az alperesi jogelődnek a drainek visszahagyását, amelyek miatt a felperes mellkasi sebe nem tud begyógyulni és amelyek eltávolítása a kockázat-haszon elve alapján kizárt. Az alperesek elévülési kifogására előadta, hogy a felperes kezelése az alperesi jogelőd gyógyintézetben 2005. május 9-én fejeződött be, ekkor kezdődött az igényérvényesítési határidő, az elévülés azonban 2011. január 4-éig nyugodott, mert csak az ekkor készült CT vizsgálat eredményéből szerzett tudomást arról, hogy a sebészeti drainek a szervezetében vannak, és ezt követően, 2011. június 18-án, az igazságügyi magánszakvélemény kézhezvételekor jutott a tudomására, hogy a szegycsonttal kapcsolatos probléma befolyásolja az állapotát, gyógyulását. A drainek bennhagyásával kapcsolatos jogellenes magatartás vonatkozásában az elévülés nyugvását 2011. január 4-éig, a CT felvétel elkészültéig állította, a sebgyógyulási zavar kapcsán pedig 2011. június 18-ában határozta meg.

[3]	Az alperesek a kereset elutasítását kérték. Az I. r. alperes a sebgyógyulási zavar vonatkozásában elsődlegesen elévülésre hivatkozott; az elévülés nyugvása azért nem állapítható meg, mert a sebgyógyulási zavar a műtét után folyamatosan fennállt. A drainek bennhagyása kapcsán előadta, hogy azok a szakértői vélemény által alátámasztottan nem az alperesi jogelődnél folytatott kezelés során maradtak a felperes szervezetében, a felperes keresete ezért alaptalan.

[4]	A II. r. alperes elévülési kifogást terjesztett elő, az elévülés nyugvása legfeljebb az idegen test vonatkozásában állhat fenn, annak időpontját azonban 2007. június 22-ében jelölte meg, a BA. Kórházban elkészített mellkas CT felvétel napjáig, mert ekkor már láthatóak voltak a mellkasfalban bennhagyott drainek. Állította, hogy 2005. október 5-éig, amíg az alperesi jogelőd kezelte a felperest, nem kerülhetett be a jelenleg is a felperes szervezetében lévő három darab drain cső, ezért ezeknek a műtéti területen hagyásával kapcsolatban nem terheli mulasztás.

Az első- és másodfokú ítélet
[5]	Az elsőfokú bíróság ítéletével a keresetet elutasította. Mindkét alperes vonatkozásában megállapította, hogy az O. jogutódjának minősül, ezért mindkét alperes vonatkozásában érdemben vizsgálta a keresetet. Az elévülési kifogások vonatkozásában megállapította (2005. május 9. napja volt a kezelés befejezése), hogy a felperes az 5 éves elévülési határidőn túl nyújtotta be a keresetét mindkét alperessel szemben (az I. r. alperessel szemben 2011. szeptember 4-én, a II. r. alperessel szemben 2012. február 6-án); ezért az elévülés nyugvását vizsgálta a sebgyógyulási zavar jogalap vonatkozásában. A felperesnél észlelt sebgyógyulási zavar a jogelődnél történt kezelést követően sem szűnt meg, az kisebb, átmeneti kihagyásokkal szinte folyamatosan fennállt. A felperes tudott a panaszairól, annak testi és lelki következményeivel tisztában volt, az pedig nem eredményezi az elévülés nyugvását, hogy nem mindvégig volt egyértelmű a sebgyógyulási zavar kiváltó oka, arra is figyelemmel, hogy a kontrollvizsgálatok leletében leírásra került a szegycsonton észlelt csonthiány, illetve a szegycsont bal felének jelentős pusztulása. Ezért megállapította, hogy az elévülés nyugvása a gyógyulási zavarra alapított igény kapcsán nem állapítható meg; ezzel kapcsolatban érdemi bizonyítást nem folytatott le. A II. r. alperes elévülési kifogása kapcsán megállapította, hogy a drain csövek bennhagyásáról való tudomásszerzés időpontjáig az elévülés nyugodott; ezt követően egy év állt a felperes rendelkezésére a kereset előterjesztésére, azonban ebben a határidőben csak az I. r. alperessel szemben érvényesítette az igényét, aki a drain csövekkel kapcsolatos jogalap vonatkozásában nem tartotta fenn az elévülési kifogását. Ezért a II. r. alperessel szemben elévült a követelése a felperesnek.

[6]	A perben beszerzett igazságügyi szakértői vélemény alapján megállapította, hogy az alperesi jogelőd által elvégzett két műtét után a felperes szervezetében nem maradt drain cső. Az igazságügyi orvosszakértő megállapította, hogy a második műtét alkalmával behelyezett három cső nem egyforma átmérőjű volt, kettő egyforma, egy pedig vékonyabb, mint ami a felperes szervezetében van, tehát ez alapján is mondható, hogy a felperes szervezetében lévő drainek nem lehetnek azonosak a második műtét alkalmával behelyezett csövekkel. A szakértői vélemény alapján nem igazolható, hogy a felperes testében a 2011. január 4-ei CT vizsgálat során felismert drain csövek az alperesi jogelőd által végzett műtét során kerülhettek hátrahagyásra, a csövek bekerülésének ideje 2005. szeptember 5. és 2007. június 22. közötti időszakra tehető. A 2005. szeptember 5-én készült CT alkalmas volt arra, hogy kimutassa a három rövid csövet a szív előtti területen, azonban a felvételen a három kis cső nem látszott, csak a hosszú öblítő drain, amely október 5-én eltávolításra került. Utalt arra is, hogy a CT képeken a felperes szervezetében jelenleg bennlévő csövek mindkét vége beazonosítható, ezért nem tételezhető fel az eredeti sipolyjáratba helyezett egy darab hosszú csőnek az összegyűrődése és a műanyag cső darabokra töredezése is kizárt. Utalt arra is, hogy a 2007. június 22-ei időpontot az igazolja, hogy a BA. Kórházban ekkor elkészített CT felvétel szakkonzulens által történő újraértékelése során volt megállapítható, hogy ebben az időben a három darab drain cső a felperes szervezetében már látszott, azonban a dokumentációban nem került leírásra. Az I. r. alperest nem terheli felelősség a drain csövek bennhagyása miatt, mert azok nem az alperesi jogelődnél történt ellátás során kerültek visszahagyásra.

[7]	A felperes fellebbezése folytán eljárt másodfokú bíróság ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. Az ítéletének indokolásában megállapította, hogy az elsőfokú bíróság kellő részletességgel lefolytatott bizonyítási eljárás során, a feltárt peradatok okszerű és helyes mérlegelésével helyes tényállást állapított meg, az ítélkezésének alapjául azt elfogadta, helytálló az abból levont jogi következtetése is, az indokolás pontosítása mellett azzal egyetértett. Megállapította, hogy a felperes kialakult egészségi állapotában, a krónikus, időnként belobbanó, gennyesen váladékozó sipoly fenntartásában (a szakértői vélemény által alátámasztottan) rész-oki szerepet játszó, a felperes szervezetében meglévő drainek bekerülésének körülményei és a sebgyógyulási zavar nem választhatóak el élesen egymástól, azokat a felperes jelenlegi egészségi állapotát eredményező egységes folyamat részeként kell értékelni. Ezért nem fogadható el az elsőfokú bíróság azon álláspontja, hogy külön kellene vizsgálni a sebgyógyulási zavarra, illetőleg a drain csövek bennhagyására alapított kártérítési igény elévülését. Az nem volt vitás a perben, hogy a felperesi igényérvényesítés kezdő időpontja a jogelőd intézményben történt kezelés befejezésének napja: 2005. május 9., amelyhez képest mindkét alperessel szemben az ötéves elévülési időn túl került sor az igényérvényesítésre. A rendelkezésre álló adatokból megállapíthatóan a laikus felperesben csak az általa felkért szakértő véleményének kézhezvételét követően tudatosult, hogy a posztoperatív sebgennyesedése részben a mellüregben lévő drain csövekre vezethető vissza, és ekkor jutott teljes körűen az igényérvényesítéshez szükséges információk birtokába, ehhez képest a Ptk. 326. § (2) bekezdésében biztosított egyéves határidőn belül a keresetet a bírósághoz benyújtotta. Elévülés hiányában a felperes igényét mindkét alperessel szemben érdemben kellett ezért vizsgálni. A másodfokú bíróság érdemben azonban mindenben egyetértett az elsőfokú bíróságnak a drain csövek bennhagyása kapcsán kifejtett álláspontjával. Nem tévedett az elsőfokú bíróság, amikor úgy foglalt állást, hogy az alperesek a Pp. 164. § (1) bekezdésében írt módon bizonyították, hogy jogelődjük a felperes kezelése során nem mulasztott, a drain csövek nem az alperesi jogelőd intézmény által folytatott kezelés során kerültek a felperes szervezetébe, ezért az I-II. r. alperesek kártérítő felelőssége nem állapítható meg.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[8]	A jogerős ítélet ellen a felperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet és annak hatályon kívül helyezését, és a „jogszabályoknak megfelelő határozat hozatalát", az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását kérte. Arra hivatkozott, hogy a jogerős ítélet a Pp. 206. § (1) bekezdését sértette meg, amikor a keresetét elutasította. Állította, hogy a felperesnél sehol máshol olyan egészségügyi kezelés, vagy ellátás nem történt - az alperesi gyógyintézeten kívül -, ahol bármikor is drancsövek használata indokolt lett volna. Ugyanakkor a felperes szervezetében a drain csövek szakértői véleménnyel is alátámasztottan megtalálhatóak. Ezért a perben beszerzett igazságügyi szakértői vélemény nem egyértelmű, hanem hiányos, az erre alapított jogerős ítélet pedig megalapozatlan. A felperes előadta, hogy nem volt más orvosi beavatkozás nála a perbeli beavatkozásokon kívül, az igazságügyi orvosszakértői vélemény pedig azt állapította meg, hogy „azt, hogy 20 hónapig ki kezelte a több alkalommal megnyílt sipolyt, nem tudjuk. Erről nincs orvosi dokumentáció, és a beteg bírósági vallomásában sem szerepel". A felperes állította, hogy a drainek eltávolítása során azok beletörtek, ezért a most látható drainek csak 3-4 cm-esek, mert önállóan ilyen méretű draint sebészeti beavatkozás során nem használnak. Ezt az állítását véleménye szerint a műtétet végző dr. K.S. tanúvallomásában megerősítette. A felperes a perben előterjesztette a radiológus szakértő kirendelésére vonatkozó bizonyítási indítványát annak a kérdésnek a tisztázására, hogy a 2005. október 5-én készült röntgenlelet ellenére - ami a drainek visszahagyását nem mutatta ki - a 2007. június 22-ig eltelt időben, amikor a szegycsont már teljesen felszívódott és láthatóvá váltak a drainek, ennek ellenére lehetséges-e, hogy a röntgenfelvétel azért nem mutatta ki a drainek visszamaradását, mert ekkor még a szegycsont nem szívódott fel. A másodfokú bíróság előtti eljárásban pedig azt a bizonyítási indítványát terjesztette elő a felperes, hogy keresse meg a bíróság az OEP-et a felperes betegútjának igazolására, mert ebből megállapítható, hogy más gyógyintézetnél a vitatott időszakban nem járt. A bizonyítási indítványainak a bíróság nem adott helyt, és dr. K.S. tanúvallomását mindkét bíróság a döntésénél kirekesztette. A felperes hivatkozott arra is, hogy mivel nála a két műtét során összesen öt drain került felhasználásra, amelyből 4 darab azonos átmérőjű volt, lehetséges, hogy a két draincső az első műtét utáni eltávolításnál, egy pedig a második műtét utáni eltávolításnál szakadt be, a drainek beszakadását pedig bizonyítja azok mérete.

[9]	Az alperesek felülvizsgálati ellenkérelmükben a jogerős ítélet hatályban tartását kérték. Az I. r. alperes arra is hivatkozott, hogy a felülvizsgálati kérelem ellentmondásos tartalma miatt megalapozatlan, és mivel arra irányul, hogy a Kúria mérlegelje felül a bizonyítékot, amely a felülvizsgálati eljárásban nem megengedett, ezért a felperes felülvizsgálati kérelme érdemben nem is vizsgálható.

[10]	A II. r. alperes álláspontja szerint az első- és másodfokú bíróság megalapozottan fogadta el ítélkezésének alapjául az igazságügyi orvosszakértői véleményt, amely megállapította, hogy az alperesi jogelőd intézménynél elvégzett műtétek során behelyezett csövek eltávolítása dokumentáltan megtörtént.

A Kúria döntése és jogi indokai
[11]	A Pp. 270. §-ának (2) bekezdése alapján a Kúria azt vizsgálta, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okokból jogszabálysértő-e.

[12]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.

[13]	A felülvizsgálati eljárásban már nem volt vitás mindkét alperes jogutódi minősége a felperesen műtéti beavatkozást, majd kezelést végző jogelőd gyógyintézet vonatkozásában, ahogy az alperesek elévülési kifogásának elutasítására vonatkozó döntés sem volt támadott.

[14]	A jogerős ítélet indokolásában a bíróság helyesen hivatkozott a jogvita elbírálására irányadó anyagi jogi szabályokra. A Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény (Ptk.) 339. §-nak (1) bekezdése és a Pp. 164. §-ának (1) bekezdése alapján a kártérítési felelősség együttes feltételei közül a felperest terhelte károsodása mellett annak a bizonyítása, hogy az az alperesek jogelődjének jogellenes magatartásával okozati összefüggésben következett be.

[15]	A felperes a felülvizsgálati kérelmét arra alapította, hogy az alperesi jogelődnél történt annak a három drain csőnek a behelyezése, amelyek eltávolításuk során „beletörtek" és ily módon azok bennhagyása, ami a felperes károsodásához vezetett, és a Pp. 206. § (1) bekezdésének sérelmét állította. A felperes lényegében a bizonyítási indítványa elutasítását sérelmezte, mert álláspontja szerint a szakértői vélemény homályos és hiányos, és az általa kért további szakértői bizonyítás, radiológus szakértő kirendelésével lehetett volna a szakértői vélemény megállapítását alátámasztani, vagy kizárni, ahogy a másodfokú eljárás során előterjesztett, a felperes betegútjára vonatkozó bizonyítási indítványának teljesítése esetén is a tényállás egyértelműen megállapítható lett volna a körben, hogy máshol, mint a jogelőd intézményben, a felperest nem kezelték. A felperes a szakértői vélemény kiegészítésével kívánta bizonyítani azt az állítását, hogy a korábbi, 2005. október 5-én készült CT vizsgálat azért nem mutatta ki a draineket, mert ekkor a felperes szegycsontja nem szívódott fel annyira, mint a későbbi, 2007. június 22-i vizsgálat idején.

[16]	A felperes keresete alapján a bíróságnak azt kellett vizsgálnia, hogy a felperes szervezetében nem vitásan kimutatható három drain cső, amely részoki összefüggésben a felperes károsodását okozta, az alperesek jogelődjének hibájából (mulasztásából) maradt ott; ehhez tisztázni kellett, hogy az alperesi jogelőd kezelése idején kerültek-e be, a kivételükkor beletörtek, és ezért maradtak a felperes szervezetében.

[17]	A felperes a felülvizsgálatában a bizonyítékok téves értékelését állítja, a Pp. 206. § (1) bekezdésének megsértésére és ezzel a jogerős ítélet megalapozatlanságára hivatkozott.

[18]	A felülvizsgálati bíróság következetes gyakorlata szerint az ítélet megalapozatlansága, a Pp. 206. § (1) bekezdésében foglaltak megsértése akkor állapítható meg, ha a bíróság a tényállást kellően nem tárta fel, illetőleg a bizonyítékokat okszerűtlenül, logikátlanul értékelte, vagy a megállapított tényállás iratellenes megállapításokat tartalmaz. A felülvizsgálat rendkívüli perorvoslati jellegéből következően a Kúriának azt kellett vizsgálnia, hogy jogszabálysértő-e a bizonyítás értékelése a jogerős ítéletben.

[19]	Az I. r. alperes arra helyesen hivatkozott a felülvizsgálati ellenkérelmében, hogy a felülvizsgálati eljárásban a bizonyítékok újbóli értékelése, illetve felülmérlegelése nem történhet meg, mert ilyen jogosultsága a Kúriának nincs, az az első- és másodfokú bíróságot illeti meg, a felülvizsgálati eljárásban a bíróság bizonyítékértékelésének megítélésére kerülhet sor. A felülvizsgálatban - lévén, hogy a jogerős döntés jogszabálysértő voltának a vizsgálata történik - csak ellenőrző, kontrolláló szerepe van a Kúriának. Ezt valójában úgy teszi meg, hogy maga is elvégzi a bizonyítékok mérlegelését és ennek eredménye lehet a felülvizsgálati megítélés mércéje. Ezt érdemben kell elvégeznie a Kúriának a döntése során, ezért alaptalanul hivatkozott az I. r. alperes arra, hogy a felülvizsgálati kérelem érdemben nem vizsgálható.

[20]	Az adott esetben az elsőfokú bíróság a tényállást teljes körűen feltárta, a beszerzett bizonyítékokat, köztük az igazságügyi orvosszakértői véleményt a jogerős ítélet helytállóan mérlegelte. A jogerős ítélet indokolásában részletesen kitért arra, hogy a döntésénél elfogadott szakértői vélemény alapján miért nem állapítható meg az alperesek jogelődje terhére olyan mulasztás, vagy hiányosság, amely a felperes kialakult egészségi állapotával okozati összefüggésbe lenne hozható. A jogerős ítélet helyesen értékelte a perben beszerzett szakértői véleményt, amely egyértelműen igazolta, hogy a drain csövek nem az alperesi jogelőd intézmény által végzett kezelés idején kerültek a felperes szervezetébe, és a szakértői vélemény alapján az is megállapítható volt, hogy az alperesi jogelőd által végzett ellátás befejezését megelőzően (2005. május 6-án), majd az ellátás befejezését követően (2005. szeptember 5-én) elvégzett CT vizsgálat során sem ábrázolódott a 2007. június 22-i mellkas CT vizsgálat során már látható (de csak utólag azonosított), majd a 2011. január 4-i CT vizsgálat során is észlelt három darab drain cső. A jogerős ítélet az aggálytalan és egyértelmű igazságügyi orvosszakértői vélemény alapján megállapította, hogy a felvételen - akár utólag is - látható lett volna a drain, amennyiben ott van. Minderre figyelemmel alaptalanul állítja a felperes, hogy a korábbi CT felvételeken azért nem volt látható a drain cső, mert azt a szegycsont eltakarta. A drain csövek beazonosítását is elvégezte az igazságügyi orvosszakértő, és ennek alapján is helytállóan mutatott rá a jogerős ítélet, hogy a felperes szervezetében jelenleg három egyforma átmérőjű cső található, amelyek nem lehetnek azonosak - a méretükre is figyelemmel - az alperesi jogelőd által behelyezett drain csövekkel. A felperesnek a drain csövek beszakadt darabjaira vonatkozó állításai sem nyertek bizonyítást a perben; a szakértő a benn lévő csövek széle, kontúrja egyenessége miatt állította, hogy azok nem letörött darabok. Minderre figyelemmel az igazságügyi orvosszakértői vélemény nem homályos és hiányos; annak alapján egyértelműen meghatározható volt, hogy mely időpontban került (kerülhetett) be a felperes szervezetébe a három drain cső, amely időszakban azonban az alperesek jogelődje bizonyíthatóan nem kezelte a felperest. A szakértői vélemény alapján beazonosítható volt a három drain cső mérete, külalakja, amely alapján pedig szintén egyértelműen kizárható volt, hogy olyan drain csövek lettek volna, amelyeket az alperesek jogelődje a sebészeti beavatkozása, vagy az utókezelés során helyezett volna be, és azok kivételekor törtek, vagy szakadtak volna be.

[21]	A felülvizsgálati kérelemben hivatkozott bizonyítási indítványok mellőzése jogszerű volt, azt a felperes alaptalanul kifogásolta.

A döntés elvi tartalma
[22]	A jogerős ítéletben a bíróság helyesen mérlegelte a rendelkezésre álló bizonyítékokat és okszerűen, a Pp. 206. §-ának (1) bekezdésének megsértése nélkül mellőzte az alperes kártérítő felelősségének a megállapítását.

[23]	A felülvizsgálat rendkívüli perorvoslati jellegéből következően a Kúriának azt kellett vizsgálnia, hogy jogszabálysértő-e a bíróság bizonyítékértékelése.

Záró rész
[24]	A jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okok miatt nem jogszabálysértő, ezért azt a Kúria a Pp. 274. §-ának (1) bekezdése szerint tárgyaláson kívül hozott határozatával a Pp. 275. §-ának (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.

[25]	A Pp. 270. §-ának (1) bekezdése szerint alkalmazott Pp. 78. §-ának (1) bekezdése alapján kötelezte a felülvizsgálati eljárásban pervesztes felperest az alperesek felülvizsgálati eljárási költségeinek a megfizetésére.

[26]	A felülvizsgálati illetéket a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. §-ának (1) bekezdésére figyelemmel a 14. §-a alapján az állam viseli.
Budapest, 2016. október 26.

Dr. Havasi Péter s.k. a tanács elnöke, Dr. Almásy Mária s.k. előadó bíró, Dr. Udvary Katalin s.k. bíró 

A kiadmány hiteléül:

bírósági ügyintéző
HM