Pest Megyei Bíróság
21.P.25.166/2005/29.

A  MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Pest Megyei Bíróság a dr. Tóth István ügyvéd (...) által képviselt felperes neve (felperes címe) felperesnek -  a dr. Varga József ügyvéd (...) által képviselt ... (I.rendű alperes címe) I. rendű, valamint ... (II.rendű alperes címe) II. rendű alperesek ellen hagyatéki hitelezői igény és járulékai érvényesítése iránt indított perében meghozta az alábbi

Í T É L E T E T :

A bíróság kötelezi I. és II. rendű alperest, hogy fizessenek meg felperesnek egyetemlegesen 15 (tizenöt) nap alatt 194.400,- (Egyszázkilencvennégyezer-négyszáz) forint tőkét és annak 2005. január 10. napjától a kifizetés napjáig járó a késedelemmel érintett naptári félévet megelőző utolsó napon érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatát.

I.és II. rendű alperesek a fent megjelölt tartozásukért ... közjegyző 2005. április 29. napján jogerős, .... szám alatti hagyatékátadó végzésében rögzített hagyaték tárgyaival felelnek.

Ezt meghaladóan a bíróság  a felperes keresetét elutasítja.

A bíróság kötelezi I. és II. rendű alpereseket, hogy fizessenek meg a Magyar Államnak külön felhívásra 11.664,- (Tizenegyezerhatszázhatvannégy) forint eljárási illetéket.

356.256,- (Háromszázötvenhatezer-ketőszázötvenhat) forint eljárási illetéket a Magyar Állam visel.

A bíróság kötelezi a felperest, hogy fizessen meg I. és II. rendű alpereseknek egyetemlegesen 15 (tizenöt) nap alatt 356.256,- (Háromszázötvenhatezer- kettőszázötvenhat) forint perköltséget.

Az ítélet ellen a kézbesítéstől számított 15 (tizenöt) napon belül fellebbezésnek van helye, melyet a Pest Megyei Bíróságon kell benyújtani írásban 3 egyező példányban a Fővárosi Ítélőtáblához címezve. 

A bíró tájékoztatja a feleket, hogy a Pp. 73/A. § a./ pontja szerint a jogi képviselet kötelező az Ítélőtábla előtti eljárásban az ítélet, valamint az ügy érdemében hozott végzések ellen fellebbezést (csatlakozó fellebbezést) előterjesztő fél számára.

Ha a fellebbezés csak a kamatfizetésre, a perköltség viselésére, vagy összegére, a meg nem fizetett illeték vagy állam által előlegezett költség megfizetésére vonatkozik, csak az előzetesen végrehajthatósággal, a teljesítési határidővel, vagy a részletfizetés engedélyezésével kapcsolatos, illetve a fellebbezés csak az ítélet indokolása ellen irányul - és a felek tárgyalás tartását nem kérték - a másodfokú bíróság a fellebbezést tárgyaláson kívül bírálhatja el. 

A felek közösen kérhetik, hogy a fellebbezést a másodfokú bíróság tárgyaláson kívül bírálja el. 

A másodfokú bíróság az ügy érdemében tárgyaláson kívül határoz, a felek bármelyikének kérelmére azonban tárgyalást tart. Tárgyalás tartását a fellebbező fél a fellebbezésében kérheti. 

I N D O K O L Á S :

Néhai ... örökhagyó édesapjának testvére volt ..., akinek leszármazója I. és II. rendű alperes.
A felperes néhai ... barátnője volt. 

Néhai ... örökhagyó férje 1991-ben halt meg. 1996-ban élettársi kapcsolatba lépett .... Az örökhagyó és ... közösen gazdálkodtak, rendszeres jövedelemmel, nyugdíjjal rendelkeztek, amelyet saját maguk ellátására használtak fel, jó anyagi körülmények között éltek, különösebb anyagi támogatásra nem szorultak. Az örökhagyó élettársa elvégezte a ház körüli munkákat: így megcsinálta a cserépkályhát, a csapadékvíz-elvezetést, a bejárati ajtót, kifestették a hálószobát. Kezdetben önállóan, a későbbiek során segítséggel művelte illetve műveltette a kertet. A háztartási munkák tekintetében a mosást és a bevásárlást az örökhagyó élettársával intézte, a takarítást nagyrészt az örökhagyó élettársa végezte. Közösen jártak ki a temetőbe az örökhagyó volt férjének a sírjához. 
A háztartási munkák közül a főzésbe segített be II. rendű alperes és felperes.
II. rendű alperes 1996. január 01. napjától 2004. július 31. napjáig minden szerdán és szombaton főtt ételt és süteményt vitt az örökhagyónak és élettársának. Ebben az időszakban a felperes is ellátta étellel az örökhagyót és élettársát amellett, hogy maga az örökhagyó és élettársa is főzött saját magára.

1996. és 2004. közötti időszakban az örökhagyó betegségei esetén II. rendű alperes gondoskodott arról, hogy az örökhagyó orvoshoz vagy kórházba kerüljön, tehát megfelelő egészségügyi ellátásban részesüljön.

Az örökhagyó élettársa 2004. június 18. napján halt meg, a halálával kapcsolatos intézkedéseket az örökhagyó II. rendű alperessel közösen végezte. 

2004. júliusában az örökhagyó és II. rendű alperes viszonya megromlott, innentől kezdve II. rendű alperes nem főzött az örökhagyónak, azonban ebédet hordatott a közeli idősek otthonából, amit II. rendű alperes fizetett ki.

Az élettársa halála után az örökhagyó általános fizikai és egészségi állapota megromlott. 2004. augusztusától a felperes gondoskodott az örökhagyóról, elvégezte a mosást, a nagymosást, mely során asztalneműt, ágyneműt és alsóneműt mosott ki, ő főzött az örökhagyóra amellett, hogy hordatták neki az ebédet, tűzifát, gyújtóst készített és befűtött a lakásba, elvégezte a takarítást, illetőleg az örökhagyó egészségi állapotának romlása következtében biztosította az örökhagyó személyi higiéniáját - lefürdette őt.

Néhai ... örökhagyó halálát megelőzően örökségi juttatást ígért a felperesnek. 

Néhai ... örökhagyó 2005. január 10. napján meghalt.

... közjegyző a 2005. április 29. napján jogerős .... szám alatti hagyatékátadó végzésével néhai ... hagyatékát az alábbiak szerint adta át: a ... helyrajzi szám alatt felvett lakóház udvar megnevezésű örökhagyó 1/1 részben tulajdonát képező, 10.000.000,- forint értékű ingatlanra a tulajdonjogot törvényes öröklés címén 5/10-ed részre II. rendű alperes, a tulajdonjogot törvényes öröklés jogcímén 3/10-ed részre I. rendű alperes részére adta át. Megállapította továbbá, hogy hagyatéki hitel jogcímén 2/10-ed részre II. rendű alperes szerezte meg a tulajdonjogát az ingatlannak.
Az ... fiókjánál vezetett ... számú takarékbetétben lévő 693.834,- forint összeget és kamatait, ... számú takarékbetétkönyvben lévő 428.108,- forint összeget és kamatait, ... számú takarékbetétkönyvben lévő 118.092,- forint összeget és kamatait, továbbá ... számú takarékbetétkönyvben lévő 978.589,- forint összeget és kamatait, továbbá a ... számú devízaszámlán lévő 6.271 eurót és kamatait, továbbá ... ...i közjegyző .... számú jogerős hagyatékátadó végzése alapján a ... számú lakossági devízaszámlán lévő tőkeösszegből 270.520,- forint összeget, örökhagyó utolsó havi nyugdíját - melynek összege 72.357,- forint, a tulajdonjogot törvényes öröklés jogcímén egymás között egyenlő arányban, az alperesek részére adta át.

Az örökhagyó életében a felperesnek a szolgáltatásaiért ellenszolgáltatást nem nyújtott, azért nem fizetett.

A bíróság a fenti tényállást a felek előadása, általuk csatolt iratok, ..., ..., ..., id. ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ..., ... és ..., ..., ..., ... tanúk vallomása alapján továbbá a .... szám alatti közjegyzői iratok alapján állapította meg.

A felperes keresetében kérte, hogy a bíróság kötelezze alpereseket 6.132.000,- forint tőke, és ezen összeg után 2005. január 10. napjától a mindenkori törvényes mértékű  kamat megfizetésére, kérte továbbá az alperesek perköltségben való marasztalását.
Előadta, hogy néhai ... végintézkedés hátrahagyása nélkül elhalálozott, a hagyatéki eljárás során hitelezői igényt terjesztett elő arra tekintettel, hogy az örökhagyó és annak korábban elhalt házastársa részére is a várható hagyaték reményében különböző szolgáltatásokat biztosított, ugyanis azt ígérte, hogy örökösének megnevezi. Az örökhagyót éveken keresztül ápolta, mosott, főzött rá, takarított, alkalmanként saját pénzéből bevásárlásokat eszközölt. A  szolgáltatásokat az örökhagyó részére akkor is biztosította, amikor élettársával együtt élt, és az élettárs halálát követő időszakban is. Az örökhagyóhoz naponta járt és azt ígérte, hogy mivel gyermeke nem volt, rokonai nem gondoskodtak róla, a felperest fogja örökösének megnevezni. 
Az általa nyújtott szolgáltatás 14 évre tehető és napi 1.200,- forintos méltányos átlaggal számolandó, így az általa érvényesített hagyatéki hitelezői igény 6.132.000,- forint.
Kérte az általa megjelölt tanúk meghallgatását a bizonyítandó tények tekintetében.

Alperesek kérték a kereset elutasítását és a felperes perköltségben való marasztalását. 
Hivatkoztak arra, hogy az örökhagyót II. rendű alperes tartotta 1996. évtől 2004. júliusáig, hetente kétszer ebédet hordott, betegsége esetén gondozta. Előadták, hogy az örökhagyó az örökséget II. rendű alperes számára ígérte.
Hangsúlyozták, hogy az örökhagyó és férje igen bizalmatlan volt mindenkivel szemben, így vitatták a felperes azon állítását, miszerint a felperes már ebben az időszakban odajárt az örökhagyóhoz és ellátásukról gondoskodott. Vitatták a felperes azon állítását, miszerint az örökhagyót ellátta abban az időszakban is, amikor az élettársával együtt élt. Hivatkoztak arra, hogy ebben az időszakban az örökhagyó megfelelően tudott gondoskodni magáról. Hivatkoztak továbbá arra, hogy az élettársa halála után az örökhagyó nem szorult ápolásra, önállóan el tudta magát látni. Vitatták, hogy az örökhagyó a felperesnek örökségi juttatást ígért volna. 

Felperes keresete kisebb részben alapos.

A Ptk. 679. § (1) bekezdése szerint az örökös a hagyatéki tartozásokért a hagyaték tárgyaival és annak hasznaival felel a hitelezőknek.

A Ptk. 677. § (1) bekezdése c./ pontja szerint hagyatéki tartozás az örökhagyó tartozásai. 

A 89. számú Polgári Kollégiumi állásfoglalás b./ pontja szerint ha az örökhagyó végintézkedés hátrahagyása nélkül halt meg és hagyatékában a törvényes öröklés rendje érvényesül, a perbeli adatok alapján azonban akadálytalanul megállapítható, hogy az örökhagyót a tartásra köteles hozzátartozói közül csak az egyik tartotta, és a tartás örökségi juttatás ígérete ellenében történt, akkor az örökhagyót ténylegesen eltartó rokona a tartásból származó igényét a hagyatékkal szembeni hagyatéki hitelezőként érvényesítheti.

Ugyanez a jogi helyzet akkor is, ha az örökhagyó nem tartásra köteles hozzátartozója, hanem más - távolabbi rokon vagy vele rokoni kapcsolatban nem álló személy részére ígért ellenszolgáltatást tartása, gondozása fejében. Az ígért ellenszolgáltatás folytán az ilyen tartozás, mint az örökhagyó tartozása a hagyatékot terheli.

A bíróság a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján arra a megállapításra jutott, hogy a felperes az örökhagyót 2004. augusztus 01. napjától annak haláláig tartotta, ápolta, gondozta. Az ezt meghaladó időszakban a bíróság a felperesi tartást, illetőleg annak mértékét bizonyítatlannak és megalapozatlannak találta az alábbiak szerint.

A tanúvallomások alapján megállapítható, hogy az örökhagyó 2004. augusztusát követő időszakban tartásra szorult tekintettel arra, hogy élettársa halála megviselte őt mind fizikailag, mind szellemileg. Erre a megállapításra a bíróság ... ... tanúvallomásából (17. sz. jegyzőkönyv 2. oldal) jutott, továbbá ezt megerősítette ...né tanúvallomása is (...i Városi Bíróság .... sz. jegyzőkönyv 5. oldal 3. bekezdés). Maga az alperes sem vitatta, hogy 2004. augusztusától az örökhagyó ápolását, gondozását nem biztosította azon kívül, hogy részére a II. rendű alperes ebédet rendelt. ... és ... tanúvallomásából is egyértelműen megállapítható, hogy az örökhagyó élettársa halálát követő időszakban a felperes többször járt az örökhagyóhoz, kiszolgálta őt, tehát az örökhagyó és a felperes kapcsolata intenzívebbé vált.
A tanúvallomásokból azon következtetés is levonható, hogy ebben az időszakban a felperesen kívül más személy az örökhagyó részére gondozási szolgáltatást nem végzett. 

2004. augusztus 01. napja előtt hagyatéki hitelezői igényt megalapozó felperesi szolgáltatás nem történt.
Maga a felperes jelentette ki a 7. számú jegyzőkönyv 4. oldalán, hogy 2004. augusztusáig alapvetően csak kiszolgálás volt a részéről, nem ápolás. Tehát megállapítható, hogy a felperes is különbséget tett az általa nyújtott szolgáltatás minősége és mértéke tekintetében 2004. augusztus 1. előtti, és azt követő időszakra vonatkozólag.
A felperes nem vitatta, hogy 1996. január 01. napjától 2004. július 31. napjáig II. rendű alperes heti két alkalommal főtt ételt vitt az örökhagyó számára. Azt sem vitatta felperes, hogy a II. rendű alperes volt az, aki az örökhagyót kórházba vitte, illetőleg a kórházi ápolása során látogatta. (...i Városi Bíróság .... szám alatti jegyzőkönyvének 2. oldala.) A bíróság mindebből arra következtetett, hogy 2004. augusztus 01. napja előtti időszakban az örökhagyó támogatása a felperes részéről nem lehetett olyan mértékű, mint azt követő időszakban, hiszen az örökhagyó részére a II. rendű alperes is nyújtott gondozási és tartási jellegű szolgáltatásokat.

A bíróság a meghallgatott tanúk vallomása alapján kétséget kizáróan megállapíthatónak találta azon tényt, hogy az örökhagyó ... folytatott élettársi kapcsolata idejében megfelelő anyagi körülmények között élt, ellátásra nem szorult a II. rendű alperes által nyújtott rokoni tartást meghaladóan.
E körben a bíróság utal különösen ... tanú vallomására, aki elmondta, hogy az „örökhagyó szépen együtt élt a János bácsival, mostak is együtt és főztek is együtt" (17. számú jegyzőkönyv 9. oldal.) Ezt megerősítette ... .. tanú is (17. számú jegyzőkönyv 10. oldal.). E körben a bíróság egyébként - a közvetlenség elvére is figyelemmel - egyértelműen elfogadta ... aggálytalan tanúvallomását, aki kifejezetten nyilatkozott a tekintetben, hogy az örökhagyó élettársával el tudta magát látni (17. számú jegyzőkönyv 3. oldal). Ezt erősítette többek között ... tanúvallomása is (16. számú irat: ...i Városi Bíróság .... szám 11. oldal). Mindebből következőleg a bíróság arra a megállapításra jutott, hogy az örökhagyó élettársi kapcsolatában nem volt rászorulva olyan mértékben az ápolásra, gondozásra, amely megalapozná a felperes hagyatéki hitelezői igényét.

A bíróság a rendelkezésre álló adatok alapján arra a megállapításra jutott, hogy az örökhagyó a felperes számára örökségi juttatást ígért. Ezen megállapítását a bíróság - a közvetlenség elvére is figyelemmel - különösen ... tanúvallomására alapítja. (21. sz. jegyzőkönyv 5. oldal.). A tanúvallomásban feltárt körülmények egyértelműen megerősítik a felperes állítását, a számára ígért örökségi juttatás tekintetében. Egyebekben ezen tényt erősítette ... tanú vallomása, és ... tanúvallomása is.

A bíróság a felperes által nyújtott tartás mértékét a felperesi keresetben megjelöltek szerint állapította meg. Ennélfogva  a keresetben megjelölt napi 1.200,- forintot számolt el a bíróság  a fentiek értelmében 2004. augusztus 01. napjától az örökhagyó haláláig tartó időszakra, összesen 162 napra vonatkozólag, így a felperes által nyújtott tartás ellenértékét összesen 194.400,- forintban állapította meg, ezt meghaladóan pedig a felperes keresetét elutasította.

Figyelemmel arra, hogy az ígért ellenszolgáltatás folytán az ilyen tartozás az örökhagyó tartozása és a hagyatékot terheli, a Ptk. 679. § (1) bekezdése értelmében az örökösök - jelen esetben alperesek kötelesek a hagyatéki tartozásért felelni. 

Alperesek egyetemleges felelőssége a Ptk. 683. § (1) bekezdésén alapszik.

Tekintettel arra, hogy az örökhagyó halálával nyílt meg a hagyaték a Ptk. 598. §-a értelmében, az örökhagyó hagyatékot terhelő tartozása is ettől kezdődően esedékes. Rögzíthető, hogy a tartozás megfizetésével az örökösök késedelembe estek. A bíróság tehát az örökhagyó halálának napjától kezdődően kötelezte az alpereseket a tőke összeg után járó kamat megfizetésére a Ptk. 301. § (1) bekezdése szerint. 

Az örökösök felelőssége a hagyatéki tartozásokért korlátozott, a hagyaték tárgyaival és annak hasznaival, a hagyaték erejéig felelnek a Ptk. 679. §-a szerint, így ennek megfelelően rendelkezett a bíróság az alperesek korlátozott felelősségéről.

A bíróság a perköltségről a Pp. 81. § (1) bekezdése értelmében rendelkezett, mely szerint részleges pernyertesség esetében a bíróság a perköltség felől a pernyertesség arányának, valamint az egyes felek által előlegezett költségek összegének figyelembevételével határoz.
Ennek megfelelően kötelezte a bíróság az alpereseket pervesztességük arányában a felperesi költségmentesség folytán le nem rótt illeték Magyar Állam részére történő megfizetésére. Felperesi költségmentességre tekintettel a fennmaradó illetéket a Magyar Állam viseli a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. §, 14. §-a értelmében.
Ugyancsak a Pp. 81. § (1) bekezdése értelmében kötelezte a bíróság a felperest pervesztessége arányának megfelelően alpereseknek járó ügyvédi munkadíj megfizetésére. Ekörben a bíróság figyelemmel volt a Pp. 86.§ (3) bekezdésében foglaltakra, mely szerint a költségmentesség nem érinti az ellenfél javára megítélt perköltség megtérítésének a kötelezettségét. Az ügyvédi munkadíj mértékéről a bíróság a 32/2003. (VIII.22.) IM rendelet 3. § (2) bekezdése a./ pontja értelmében rendelkezett arra is figyelemmel, hogy az alperesi képviselő Áfa fizetésére köteles.

Budapest, 2007. év szeptember hó 20. napján

         dr. Sági Zsuzsanna sk.
   	       megyei bíró