A Kúria 
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e 

Az ügy száma: Pfv.II.21.769/2016/4. 
A tanács tagjai: 
Dr. Makai Katalin a tanács elnöke 
Dr. Baloginé dr. Faiszt Judit előadó bíró
Dr. Kövesné dr. Kósa Zsuzsanna bíró 
A felperes: 

A felperes képviselője: 
Kovács Elemér Ügyvédi Iroda

Az alperes: 
 
Az alperes képviselője: 
Juhász Ügyvédi Iroda

A per tárgya: 
Életjáradéki szerződés megszüntetése
A felülvizsgálati kérelmet előterjesztő fél: 
Felperes
Az elsőfokú bíróság neve és a határozat száma: 
Nyíregyházi Járásbíróság 35.P.22.049/2014/34.
A másodfokú bíróság neve és a jogerős határozat száma: 
Nyíregyházi Törvényszék 2.Pf.21.329/2015/7. 

Rendelkező rész 

A Kúria a jogerős ítéletet hatályában fenntartja. 
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 12.700 (tizenkétezer-hétszáz) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
A le nem rótt 50.000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli. 
 
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye. 

I n d o k o l á s 
 
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás 
 
[1]	A felek közeli hozzátartozók, a felperes az 1929-ben született alperes gyermeke. A felek 2003. szeptember 15-én tartási szerződést kötöttek, melyben a felperes eltartókénti havi 30.000 forint értékű tartási szolgáltatása fejében megszerezte az eltartott édesanyja lakóhelye szerinti, a szerződéskötéskor 4.000.000 forint forgalmi értékű Ny., N. u. 52. számú ingatlan tulajdonjogát az alperes tartási és holtig tartó haszonélvezeti jogával terhelten. 
[2]	A 2007. október 9-én jogerős bírói ítélet elutasította a jelen per alperesének a tartási szerződés megszüntetése iránti kereseti kérelmét, a tartási szerződést átalakította életjáradéki szerződéssé és a felperest 2005. október 1. napjától kezdődően havonta 40.000 forint életjáradék megfizetésére kötelezte. A felperes a rendszeres járadék fizetését annak érdekében vállalta, hogy édesanyja a nagyobb fizikai erőlétet igénylő háztartási és ház körüli munkák elvégzésére szükség szerint segítőt vegyen igénybe.
[3]	A felperest 1999-ben kardiológiai betegsége miatt leszázalékolták, korábban 27.000 forint, jelenleg 30.605 forint rokkantsági ellátásban részesül. A felperesnek a tartási szerződés megkötésekor és ennek bírói átalakításakor élettársi kapcsolata volt, élettársa saját cégéből havi 400.000 forint jövedelemmel rendelkezett, ezért az élettársak és a felperes öt gyermeke jó anyagi körülmények között éltek. A felperes élettársa jövedelméből fedezte az alperest megillető életjáradékot. A felperes élettársa 2010. évben elhunyt, halála óta a felperes előbb megtakarításából, illetve ékszerei zálogházi értékesítéséből, majd gyermekei támogatásából teljesíti az életjáradéki fizetési kötelezettségét. A felperesnek 2013. július végéig hátraléka nem volt, 2013. augusztustól 2014. március végéig nem fizette a járadékot. Az alperes által indított végrehajtási eljárás eredményekét a hátralékos járadékot, a havonta esedékes járadék mellett havi részletekben kiegyenlítette.
[4]	A felperes a tulajdonában álló M.-i, felújításra szoruló zártkerti ingatlanban egyik gyermekével és két unokájával él közös háztartásban, gyermeke egyedüli jövedelme a családi pótlék. A felperes résztulajdonosa egy B.-i lakásingatlannak, amely másik két gyermeke használatában áll.  
[5]	A felperes 1999. évtől pszichiátriai kezelés alatt áll depresszió és dystymia miatt, állapota gyógyszerszedése mellett is hullámzó volt. Jelenleg a felperesnél az elkeseredettség, a frusztráltság és a kilátástalanság került a felszínre, állapota instabil.
[6]	Az özvegy családi állapotú alperes az életjáradéki szerződéssel lekötött ingatlanban egyedül él, ingatlan és ingó vagyona nincs, 700.000 forint összegű megtakarítása jelenleg nem lelhető fel. Az alperes havi nyugdíja 98.650 forint, rezsi kiadása 18.299 forint, a gyógyszer és az élelmezési költsége 30-30.000 forint. 
[7]	A tartási szerződés megkötésének időszakában az alperes zöld- és szürke hályog, továbbá magas vérnyomás betegségekben szenvedett, 2007. évben az alperesnél szív- és billentyű elégtelenséget, továbbá pitvari fibrillációt diagnosztizáltak. Az alperes jelenleg egyik szemére a látását már elveszítette, szembetegségének orvosi kezelésére a felperes két testvére kíséri. Az alperesnek egyik lánya hetente kétszer segít a háztartási munkák elvégzésében.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése 

[8]	A felperes keresetében elsődlegesen az életjáradéki szerződés megszüntetését és a tartási szerződés alapján nyújtott tartás ellenértékeként havi 30.000 forint, továbbá az életjáradéki szerződés alapján teljesített havi 40.000 forint, összesen 5.360.000 forint megfizetésére kérte az alperes kötelezését. Másodlagos kereseti kérelmében az életjáradék leszállítását kérte havi 10.000 forintra. Keresete ténybeli alapjaként előadta, hogy megváltozott anyagi- és személyi körülményei miatt a szerződés teljesítésére önhibáján kívül nem képes. Az alperes a kereset teljes elutasítására irányuló ellenkérelmében arra hivatkozott, hogy a felperes vagyoni helyzetéből, rendszeres kiadásaiból következtethető jövedelmi viszonyai alapján változatlanul képes az életjáradék megfizetésére. 

Az első- és másodfokú ítélet 

[9]	Az elsőfokú bíróság ítéletében a korábbi jogerős ítélettel a felek tartási szerződésének életjáradékivá alakított szerződését 2015. június 1. napjától kezdődően megszüntette. Az alperest annak tűrésére kötelezte, hogy a N. utcai ingatlanra tulajdonjogát visszajegyezzék és 60 napon belül marasztalta 5.360.000 forint megfizetésére. Felkérte az illetékes földhivatali hatóságot a jogváltozás ingatlan-nyilvántartási bejegyzésére. 
[10]	Ítélete indokolásában az 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 589. § (2) bekezdésében és az 591. § (2) bekezdésében foglaltakra utalással megállapította, hogy a felperes oldalán anyagi teherviselő képességének jelentős mértékű csökkenése, kimerülése, az alperes részéről pedig a folyamatos és rendszeres életjáradéki igény indokolja a felek szerződésének megszüntetését. A felperes az életjáradéki fizetési kötelezettség vállalásakor élettársa által biztosított jó anyagi körülmények között élt, jelenleg csak rokkantsági ellátása van, az élettársi kapcsolat alatt szerzett vagyontárgyakkal rendelkezik és ingatlan vagyona sem hasznosítható. Bizonyította, hogy munkavállalásra betegségei miatt nem képes, gyermekei tanúvallomása, a zálogcédulák és a felperessel szemben indult végrehajtási eljárások pedig alátámasztották állítását, miszerint saját megélhetése, továbbá az életjáradék fizetési kötelezettségének teljesítése már csak gyermekei pénzbeli hozzájárulásával biztosítható. Az életjáradéki szerződés fenntartása az alperes számára sem megfelelő, mivel életkora és betegségei miatt egyre inkább személyes gondozásra szorul, amely a felperes testvéreinek segítségével és gondozói szolgálat igénybe vételével megoldható. Az elsőfokú bíróság mindezeket mérlegelve a szerződést megszüntette és az alperest kötelezte az összegszerűségében nem vitatott, a felperes által természetben nyújtott és pénzben fizetett követelés megtérítésére. 
[11]	Az alperes fellebbezése alapján eljárt másodfokú bíróság ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletének fellebbezett részét részben megváltoztatta. A felperes életjáradék fizetési kötelezettségét 2014. július 11. napjától kezdődően havi 25.000 forintra leszállította, továbbá mellőzte az életjáradéki szerződés megszüntetésére, az alperes fizetésre kötelezésére és a földhivatal megkeresésére vonatkozó rendelkezéseket. 2016. június 1. napjától kezdően elrendelte a felperes 327.000 forint túlfizetésének beszámítását havi 5.000 forintos részletekben. Módosította az elsőfokú perköltség viselésére vonatkozó rendelkezést és ezt meghaladóan a keresetet elutasította. 
[12]	A másodfokú bíróság ítélete indokolásában utalt az életjáradéki szerződés céljára, a jogosult anyagi ellátásának, létfenntartásának a biztosítására, amely alapján a kötelezett a Ptk. 591. § (1) bekezdése alapján meghatározott pénzösszeg szolgáltatására köteles. A havi 98.650 forint nyugdíjjal rendelkező idős alperesnek az élelmezési, gyógyszer és rezsi költségének együttes összege 78.299 forint. Az alperes egészségi állapota és a lakóhelyéhez közel élő lányaival a kapcsolata megromlott, ezért közeli hozzátartozói részéről az alperes személyes gondoskodása nem biztosítható. A szerződés megszüntetése esetén az általa fizetendő 5.3060.000 forint kielégítésre nem teljesítőképes, a lakhatását biztosító N. utcai ingatlan eladására kényszerülne. A felperes által az eddig nyújtott szolgáltatás mértékére és az ingatlan igazolt forgalmi értékére figyelemmel valószínűsíthető, hogy az alperes az ingatlan értékesítése esetén megfelelő kielégítéshez nem jutna, ez pedig kizárná a tartását biztosító újabb tartási, vagy életjáradéki szerződés megkötését. Az életjáradéki szerződés megszüntetésének feltételei ezért nem állnak fenn. Ugyanakkor a felperes a jelenlegi jövedelmi, vagyoni viszonyai alapján a havi 40.000 forint összegű életjáradék megfizetésére már nem képes, melynek teljesítése néhai élettársa által biztosított anyagi körülmények mellett volt vállalható. A felperes élettársa halálával bekövetkezett körülményváltozással a tartási szerződés megkötésekor és ennek átalakításakor nyilvánvalóan nem számolhatott. 
[13]	A másodfokú bíróság a korábban megállapított életjáradék összegét a Ptk. 241. §-a és a Ptk.  591. § (2) bekezdése szerint alkalmazandó Ptk. 589. § (1) bekezdése alapján a felek jövedelmi, vagyoni viszonyait, az alperes igazolt kiadásait és a felek méltányolható érdekeit mérlegelve szállította le és az életjáradéki szerződés céljának megfelelően rendelkezett a túlfizetés beszámításáról. 

A felülvizsgálati kérelem és az ellenkérelem 

[14]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, amelyben annak  hatályon kívül helyezését és a jogszabályoknak megfelelő határozat meghozatalát úgy kérte, hogy a Kúria szüntesse meg az életjáradéki szerződést és rendelkezzen a felek közötti elszámolásról. Megsértett jogszabályhelyként az 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 221. § (1) bekezdésében foglaltakat jelölte meg. 
[15]	A felülvizsgálati kérelem részletes indokai szerint a másodfokú bíróság téves következtetést vont le a bizonyítás anyagából, az elsőfokú eljárásban feltárt bizonyítékokat nem vette figyelembe, nem értékelte, hogy az alperes egészségi állapotáról nem a valóságnak megfelelően nyilatkozott. A perben következetesen azt állította, hogy egészségi állapota miatt a házi munkák elvégzésére nem képes, ezért háztartási kisegítő igénybevételére szorul. Ezzel szemben a csatolt és a per alatt készült televízió adás felvétele során kifejezetten olyan nyilatkozatot tett, hogy portáját maga tartja rendben. 
[16]	A másodfokú bíróság által megállapított alperesi gyógyszerköltség ténylegesen három hónapra felmerült kiadást jelent. 
[17]	Kifogásolta, hogy a másodfokú bíróság nem értékelte az orvosi dokumentációkkal igazolt egészségi állapotát és azt, hogy anyagilag képtelen az életjáradék viselésére, emiatt egészsége rohamosan romlott, suicid magatartást tanúsított, a kilátástalanság miatt egy alkalommal megkísérelte az öngyilkosságot. Bizonyította, hogy a felperes gazdasági helyzete és egészségi állapota miatt az életjáradéki szerződés már nem tartható fenn, ezért a jogerős ítélet és annak indokolása jogszabálysértő. 
[18]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében az álláspontja szerint érdemben és indokaiban is helytálló jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte. Hangsúlyozta, hogy a jogerős ítélet a Pp. 221. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelel, a felperes a felülvizsgálati kérelmében más jogszabályértésre nem hivatkozott, ezért a jogerős ítélet más szempontú felülvizsgálata nem végezhető el. 

A Kúria döntése és jogi indokai 

[19]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott. 
[20]	A Pp.-nek az elsőfokú eljárásra irányadó 221. § (1) bekezdése kimondja, hogy az ítélet indokolásában röviden elő kell adni a bíróság által megállapított tényállást az arra vonatkozó bizonyítékok megjelölésével, hivatkozni kell azokra a jogszabályokra, amelyeken a bíróság ítélete alapszik. Meg kell röviden említeni azokat a körülményeket, amelyeket a bíróság a bizonyítékok mérlegelésénél irányadónak vett, végül utalni kell azokra az okokra, amelyek miatt a bíróság valamely tényt nem talált bizonyítottnak, vagy amelyek miatt a felajánlott bizonyítást mellőzte. A Pp. 239. § értelmében a törvénynek az elsőfokú eljárásra vonatkozó rendelkezéseit a másodfokú eljárásban is megfelelően alkalmazni kell. Az érdemben téves első fokú ítélet megváltoztatásának nem feltétele az, hogy a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság által lefolytatott bizonyítási eljárást kiegészítse, vagy olyan kérdést vonjon vizsgálat alá, amelyben az elsőfokú bíróság nem tárgyalt, illetve nem határozott. Ha a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság által megállapított tényállást megalapozottnak, az elsőfokú bíróságnak a megállapított tényállásból levont jogi következtetését viszont érdemben tévesnek találta, nincs eljárásjogi akadálya annak, hogy a másodfokú bíróság - további bizonyítási eljárás lefolytatása és az elsőfokú bíróság által nem tárgyalt további kérdések vizsgálata nélkül - az elsőfokú bíróság érdemben téves döntését teljes egészében megváltoztassa. Ilyenkor nincs szükség a másodfokú határozatban az elsőfokú ítéletben megállapított tényállás megismétlésére. 
[21]	A perbeli esetben a másodfokú bíróság az elsőfokú ítéletben megállapított tényállást - annak megismétlése nélkül - a jogvita elbírálása szempontjából releváns tényekkel kiegészítette és az így kiegészített tényállást ítélkezése alapjául elfogadta. Kifejtette, hogy az elsőfokú bíróság helyesen utalt az alkalmazandó jogszabályok körére, de téves következtetést vont le. A másodfokú bíróság a jogszabályok megjelölésével hivatkozott az életjáradéki szerződés céljára, a szerződés mindkét fél érdekeinek figyelembe vételével történő módosításának lehetőségére. Ezzel összhangban hangsúlyozta az életjáradéki szerződés módosításánál vizsgált szempontokat: az életjáradéki szerződés a jövőben milyen feltételekkel felel meg mindkét fél méltányos érdekeinek. Döntését a bizonyítékok értékelésének módjára is kiterjedően, meggyőzően megindokolta, részletesen kifejtette, hogy a bizonyítékok mérlegelésénél milyen körülményeket vett irányadónak. Értékelte, hogy a felperes megváltozott körülményei folytán a korábban meghatározott életjáradék megfizetésére, míg az alperes a szerződés megszüntetése esetén, a megfelelő kielégítés megfizetésére nem képes. Mindezeket egybevetve, a szerződő felek életviszonyainak és érdekeinek, valamint a teljes körűen feltárt jövedelmi viszonyainak, vagyoni helyzetének mérlegelése alapján döntött az életjáradéki szerződés módosításáról. Ennek során figyelembe vette, hogy az életjáradéki szerződés a szerződő felek között a Ptk. 241. §-a szerinti tartós jogviszonyt hoz létre, ugyanakkor a Ptk. 589. § (1) bekezdése alapján a felek szerződése akkor módosítható, ha a szerződéskötéskor fennálló helyzethez képest - figyelembe véve a felek kölcsönös és méltányos érdekét - a szerződés az eredeti tartalomnak megfelelően már nem tartható fenn. A szerződés módosításához a Ptk. 241. §-ban foglalt rendelkezéshez képest az nem szükséges, hogy annak változatlan fenntartása lényeges és jogos érdeksérelemmel is járjon (BH 1999.116.). Mindezekre tekintettel a jogerős ítélet maradéktalanul megfelel a Pp. 221. § (1) bekezdésében foglalt törvényi követelményeknek. 
[22]	A Kúria megjegyzi, hogy a felülvizsgálati kérelem - az indokolási kötelezettség megsértése címén - valójában és kifejezetten a másodfokú bíróság mérlegelésének helyességét támadta, a bizonyítékok mikénti értékelését vitatta, továbbá újra értékelését célozta és ezen keresztül kifogásolta az életjáradéki szerződés módosítását. A Pp. 221. § (1) bekezdésének megjelölésével azonban a bizonyítékok mérlegelésének megsértése nem vizsgálható és ennek feltételeként a felperes felülvizsgálati kérelmében - a Pp. 272. § (2) bekezdésének megfelelően - további jogszabálysértést nem jelölt meg. 
[23]	A Kúria a kifejtettekre tekintettel megállapította, hogy a jogerős ítélet nem jogszabálysértő, ezért azt a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. 

Záró rész 

[24]	A Kúria ítéletét a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül hozta meg. 
[25]	A teljes személyes költségmentességben részesült felperes felülvizsgálati kérelme nem vezetett eredményre. A Kúria ezért a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint irányadó Pp. 78. § (1) bekezdése, az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 50. § (1) bekezdése, 74. § (3) bekezdése, a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. § (5) bekezdése, továbbá a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (1) bekezdése alapján határozott a felülvizsgálati eljárási költség és a le nem 

rótt felülvizsgálati eljárási illeték viseléséről. 

, 2017. április 4. 

Dr. Makai Katalin s.k. a tanács elnöke, dr. Baloginé dr, Faiszt Judit s.k. előadó bíró, dr. Kövesné dr. Kósa Zsuzsanna s.k. bíró  

                                                                                                      A kiadmány hiteléül:

                                                                                                               tisztviselő