Pfv.VII.20.833/2007/5. szám

A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a dr. Sári Emma ügyvéd által képviselt felperesnek a dr. Kittka András ügyvéd által képviselt I.r. és II.r. alperesek ellen vállalkozói díj megfizetése iránt a Fővárosi Bíróságon 5.P.24.982/2004. szám alatt indult, és a Fővárosi Ítélőtábla 3.Pf.21.211/2006/3. számú ítéletével befejezett perében az alperesek által benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán - tárgyaláson kívül - meghozta a következő

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság a jogerős ítéletet kizárólag azon rendelkezése tekintetében, amellyel a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletének kamatfizetési kötelezettség kezdő időpontját meghatározó rendelkezését helybenhagyta, hatályon kívül helyezi, ebben a körben az elsőfokú bíróság ítéletét megváltoztatva az alperesek kamatfizetési kötelezettségének kezdő időpontját 2004. április 24-re módosítja. Egyebekben a jogerős ítéletet hatályában fenntartja.

Kötelezi az alpereseket, hogy fizessenek meg 15 nap alatt egyetemlegesen a felperes részére 150.000 (Egyszázötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Kötelezi az alpereseket, hogy egyetemlegesen fizessenek meg az állam javára, az adóhatóság felhívására 540.000 (Ötszáznegyvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

I n d o k o l á s :

A felperes az alperesekkel 2003. évben kötött szóbeli vállalkozási szerződésben 22.000.000 forint egyösszegű vállalkozói díjért elvállalta az alperesek B-n, az M. utcában építendő családi háza tervezését és kivitelezését. A felperes a munkálatokat 2003. szeptember 19-én megkezdte. A kivitelezés során pótmunkaként az eredeti tervektől eltérően még egy fürdőszoba készült, a nappali szobában padlófűtés kialakítására került sor, és a földszint, étkező szintjét megemelték. A pótmunkákra figyelemmel a felperes 2003. novemberében a szerződés módosításával a vállalkozói díjat 25.000.000 forintra emelte, amit a II.r. alperes elfogadott. Az alperesek azonban arra hivatkozva, hogy a megemelt összegű vállalkozói díjat nem tudják teljesíteni, 2004. január 3-án a szerződést felmondták. Az alperesek összesen 6.000.000 forint vállalkozói díjat fizettek a felperesnek.

A felperes keresetében 12.000.000 forint vállalkozói díj és járulékai megfizetésére kérte kötelezni az alpereseket, akik 2.248.745 forint tekintetében a felperes vállalkozói díj iránti igényét elismerték, azonban arra hivatkozva, hogy a felperes rossz tájolással valósította meg az épületet, viszontkeresetükben 11.838.755 forint és járulékai megfizetésére kérték kötelezni a felperest, aki a viszontkereset elutasítását kérte.

A bíróság jogerős ítéletében 9.000.000 forint és ennek 2004. január 3-tól a kifizetésig a mindenkori költségvetési törvényben meghatározott mértékű évi kamatának és a perköltségnek a felperes részére való a megfizetésére kötelezte egyetemlegesen az alpereseket, míg ezt meghaladóan a keresetet és az alperesek viszontkeresetét elutasította.

A jogerős ítélet értelmében a felek a szóban kötött vállalkozási szerződést módosítva a vállalkozói díjat 25.000.000 forintra felemelték, a bíróság pedig a szerződés megszűnésének időpontját alapul véve az épület 60 %-os műszaki készültségét állapította meg. Ezek alapján a felperest megillető vállalkozói díj összegét a bíróság - a 25.000.000 forint vállalkozói díj 60 %-ában - 15.000.000 forintban határozta meg, amelyből levonta az alperesek által már kifizetett 6.000.000 forintot, és a fennmaradó 9.000.000 forint vállalkozói díj megfizetésére kötelezte egyetemlegesen az alpereseket. Az alperesek viszontkeresetét arra hivatkozva ítélte alaptalannak, hogy az alpereseknek kellett volna bizonyítaniuk azt, hogy a felperes a megrendelésük ellenére nem az általuk megadott módon tervezte és kivitelezte az épületet. Mivel az alperesek ezt nem bizonyították, a jogerős ítélet értelmében az épület elhelyezkedéséből, annak bármilyen módon történő kedvezőtlen voltára hivatkozva utóbb igényt nem alapíthatnak, mivel a tervek az építésügyi előírásoknak megfelelnek, és a felperes a kivitelezést a terveknek megfelelően valósította meg.

A jogerős ítélet ellen az alperesek éltek felülvizsgálati kérelemmel, a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára történő utasítását kérték. Arra hivatkoztak, hogy a jogerős ítélet sérti a Pp. 206. § (1) bekezdését, a Pp. 117. §-át, a Pp. 180. § (1) bekezdését, a Pp. 182. §-t, a Pp. 3. § (6) bekezdését, a Pp. 177. § (1) bekezdését, valamint a Ptk. 397. § (1) bekezdését. Érvelésük értelmében jogszabályt sértve határozta meg a bíróság a kamatfizetési kötelezettségük kezdő időpontját, miután a felperes nem állított ki számlát.

Sérelmezték, hogy a bíróság a felperest megillető vállalkozói díj összegének meghatározásakor a vállalkozói díjat 25.000.000 forintban vette figyelembe. Kifogásolták, hogy a bíróság "minden fajta egyéb vizsgálat" nélkül elfogadta a felperesnek a pótmunkára való hivatkozása miatti díjemelését. Szerintük a bíróság nem tisztázta, hogy mi tekinthető pótmunkának, illetve többletmunkának. Arra hivatkoztak, hogy eleve megrendelték a padlófűtést, így az nem tekinthető pótmunkának. Érvelésük értelmében a felperes nem bizonyította, hogy az alperesek részéről pótmunka megrendelésére került volna sor. Kifogásolták a II.r. alperes nyilatkozatának értékelését, mivel szerintük a II.r. alperes csak a saját nevében fogadta el a módosítást.

Sérelmezték a 60 %-os készültségi fokkal történt elszámolást. Kifogásolták, hogy a másodfokú bíróság T. Á. szakértő véleményeként jelöli meg a 60 %-os készültségi fokot, holott szakértői véleménye nem is irányult erre. Arra hivatkoztak, hogy a felperes maga is 46,8 %-os készültségi fokot állapított meg. Sérelmezték, hogy S. J. szakértő, illetve B. L. magánszakértő véleményét a peres eljárás során nem kapták kézhez. Szerintük a konkrét elszámoláshoz a pénzügyi készültségi fokot lehet alapul venni. Kifogásolták, hogy a bíróság az általuk becsatolt N. Á. szakértő által készített szakértői véleményt figyelmen kívül hagyta.

Sérelmezték, hogy a bíróság a 2006. május 25. napján megtartott tárgyalási jegyzőkönyvben azt rögzítette, hogy a megidézettek megjelentek, annak ellenére, hogy a szakértő szabályszerű idézés ellenére nem jelent meg. Kifogásolták, hogy a szakértőhöz nem intézhettek kérdéseket. Arra is hivatkoztak, hogy a bíróság a Pp. 177. § (1) bekezdésének megsértésével nem rendelt ki szakértőt a készültségi fok, a pótmunka, a többletmunka kérdésének tisztázása érdekében.

A felperes a felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában való fenntartását kérte.

A felülvizsgálati kérelem az alperesek kamatfizetési kötelezettségének kezdő időpontja tekintetében részben alapos, míg egyebekben alaptalan.

A Legfelsőbb Bíróság a felülvizsgálati eljárás eredményeként azt állapította meg, hogy a bíróság részben jogszabályt sértve állapította meg az alperesek kamatfizetési kötelezettségének kezdő időpontját, míg az alperesek felülvizsgálati kérelmében megjelölt egyéb okokból a jogerős ítélet az ügy érdemi elbírálására kihatóan nem jogszabálysértő.

A felperes a szerződés megszűnését követően az őt megillető vállalkozói díjról az alperesek részére számlát nem állított ki. Egyöntetű a bírói gyakorlat abban, hogy a kötelezett késedelme mind addig nem következhet be, amíg a jogosult késedelme fennáll (Ptk. 306. § (3) bekezdés). A számlaadási kötelezettség elmulasztása pedig ilyen jogosulti késedelemnek minősül (Ptk. 302. §). A Legfelsőbb Bíróság GK. 66. számú állásfoglalása értelmében számlázási kötelezettség elmulasztása vagy késedelmes teljesítése az ellenszolgáltatásnak a szolgáltatás teljesítéskor való esedékessé válását nem érinti, jogosulti késedelemként azonban a kötelezett - késedelmi kamatfizetési kötelezettségét előidéző - egyidejű fizetési késedelmét kizárja. Ennek megfelelően a bíróság csak a kereset indítástól számított késedelmi kamatokat ítélheti meg jogszerűen a felperesnek, ezért a bíróság - számla hiányában - jogszabályt sértve kötelezte az alpereseket a kereset indítást megelőző időszakra vonatkozóan késedelmi kamat fizetésére.

Alaptalanul hivatkoztak ugyanakkor az alperesek a felülvizsgálati kérelmükben a Pp. 206. § (1) bekezdésének megsértésére.

A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény 30. § (2) bekezdése értelmében bármelyik házastársnak a vagyonközösség fennállása alatt kötött, az előbbi rendelkezés alá tartozó visszterhes ügyletét a másik házastárs hozzájárulásával kötött ügyletnek kell tekinteni, kivéve, ha az ügyletkötő harmadik személy tudott, vagy a körülményekből tudnia kellett arról, hogy a másik házastárs az ügylethez nem járult hozzá.

A II.r. alperes a 6. sorszámú jegyzőkönyvbe foglaltan előadta, hogy "a férjem sűrűn külföldön volt, így nekem kellett intézkedni". A Csjt. 30. § (2) bekezdésére figyelemmel alaptalanul hivatkoztak az alperesek a felülvizsgálati kérelmükben arra, hogy a II.r. alperes csak a saját nevében fogadta el a módosítást.

A II.r. alperes elismerte, hogy elfogadta a vállalkozói díj 3.000.000 forinttal történt felemelését. A II.r. alperes édesapjának  a 6. sorszámú jegyzőkönyvben foglalt előadása szerint: "úgy tudom, hogy 22.000.000 forint volt az induló ár, ez emelkedett 25.000.000 forintra".

Az alperesek aláírták a felperest képviselő ügyvéd irodájában 2004. január 29-én készült jegyzőkönyvet, amelyben az szerepelt, hogy "a kivitelezés összegét, mely az anyagköltséget és munkadíjat tartalmazza 22.000.000 forintban jelölték meg, mely a későbbiekben 25.000.000 forintra módosult. Az építtetők a módosított összeget elfogadták, majd ezt követően nem fogadták el a módosítást, anyagi teljesítőképességük hiányában".

Mindezen bizonyítékokra figyelemmel jogszabálysértés nélkül állapította meg a bíróság, hogy a felek a szerződést a vállalkozói díj tekintetében módosították.

Az alperesek a fellebbezésükben nem vitatták, hogy a felperes pótmunkát végzett, amelynek során még egy fürdőszoba készült, a földszinti étkező szintjét egy lépcsőfokkal megemelték, és, hogy a költségvetésben padlófűtés nem szerepelt.

A bírói gyakorlat szerint (BH 2001.172.) a jogerős ítélet felülvizsgálati kérelemmel csak olyan kérdésben támadható, amely az első-, és másodfokú eljárásnak is tárgya volt.

A Pp. 270. §-ának (2) bekezdése értelmében a jogerős ítélet felülvizsgálatát jogszabálysértésre hivatkozással lehet kérni. A jogszabálysértés azonban csak abban a körben vizsgálható, amely a per tárgyát érintette, mert a felülvizsgálat rendkívüli perorvoslati jellegéből következően a Legfelsőbb Bíróságnak a per anyagává tett iratok adatai alapján kell megítélnie, hogy a támadott határozat jogszabálysértő-e. Miután az alperesek a fellebbezésükben a pótmunkák elvégzésének megállapítását nem sérelmezték, ennek a kérdésnek a vizsgálata nem volt tárgya a fellebbezési eljárásnak, így a felülvizsgálati eljárásnak sem lehet tárgya. E körben, tehát a jogerős ítélet jogszabálysértő volta nem állapítható meg. Miután a felperes bizonyította, hogy a vállalkozói díj tekintetében szerződésmódosításra került sor, és az alperesek korábban a pótmunkák elvégzését nem is vitatták, jogszabálysértés nélkül mellőzte a bíróság ebben a körben további bizonyítási eljárás lefolytatását.

Alaptalanul hivatkoztak az alperesek a felülvizsgálati kérelmükben a Pp. 3. § (6) bekezdésének megsértésére is.

A felperes által 2004. április 23-án benyújtott kereseti kérelem mellékletét képezte B. L. szakértői véleménye. A V. Kft. szakértői véleményét, amit S. J. készített, a 2005. április 21-én tartott tárgyaláson 6/F/1. sorszám alatt csatolta a felperes. A 6. sorszámú jegyzőkönyv szerint az alperesek jogi képviselője ezt követően indítványozta S. J. tanúkénti meghallgatását. Mindezekre figyelemmel alaptalanul hivatkoztak az alperesek a felülvizsgálati kérelmükben arra, hogy a szakértői véleményeket nem ismerhették meg, illetve azokra nem nyilatkozhattak.

A készültségi fok százalékos arányának megállapítása érdekében a bíróság széles körű bizonyítási eljárást folytatott le.

A bírói gyakorlat értelmében a bizonyítás eredményének mérlegelésére vonatkozó jogszabály megsértéséről csak akkor lehet szó, ha a bíróság által megállapított tényállás az iratok tartalmával ellentétes (iratellenes), illetőleg a bíróság a bizonyítékok egybevetése, és összességükben való értékelése során okszerűtlen, logikai ellentmondást tartalmazó következtetésre jutott.

A bíróság a lefolytatott bizonyítás eredményének mérlegelése alapján az említett hibáktól mentesen, jogszabálysértés nélkül állapította meg a tényállást ebben a körben, és jutott arra a következtetésre, hogy a felperes a szerződés megszűnésének időpontjáig 60 %-os műszaki készültségi foknak megfelelően teljesített, és a bírói gyakorlatnak megfelelően végezte el ennek alapján a felek közötti elszámolást.

A bíróság a Pp. 221. § (1) bekezdése szerinti indokolási kötelezettségének eleget téve a szükséges mértékben megindokolta, hogy mely körülmények figyelembevételével állapította meg ebben a körben a tényállást, és a bizonyítékok mérlegelésénél milyen szempontokat vett figyelembe. A felülvizsgálati eljárásban a bizonyítékok eltérő értékelésének (az ún. felülmérlegelésnek) pedig nincs helye (BH 1999.44.).

Az elsőfokú bíróság 10-I. számú végzésével T. Á. szakértőt valóban megidézte a 2006. május 25-én 13 órára kitűzött tárgyalásra, és a szakértő szabályszerű idézés ellenére a tárgyaláson nem jelent meg, és ezt a bíró a jegyzőkönyvben nem rögzítette. Ennek azonban az ügy érdemi elbírálására lényeges kihatása nem volt, így az elsőfokú bíróságnak ezen mulasztása a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését nem indokolja.

A jogerős ítélet értelmében az alpereseknek kellett volna bizonyítaniuk a viszontkeresetük jogalapja tekintetében, hogy a felperes nem az általuk megadott módon tervezte az épületet. A bíróság a rendelkezésre álló bizonyítékok helytálló és okszerű mérlegelése alapján jutott arra a következtetésre, hogy az alperesek ezen bizonyítási kötelezettségüknek nem tettek eleget. Az alperesek által felkért N. Á. szakértő is megállapította, hogy az épület tájolása a terveknek megfelelt. Az alperesek nem bizonyították, hogy az épület kitűzése miatt hátrányos jogkövetkezmények érték volna őket. A másodfokú bíróság mindezek alapján jogszabálysértés nélkül jutott arra a következtetésre, hogy az alperesek az elkészített tervek és a tervek alapján történt kivitelezés miatt a felperessel szemben kártérítési igényt nem érvényesíthetnek, ezért az ügy elbírálására lényeges kihatása nem volt annak sem, hogy az alperesek indítványa ellenére a T. Á. szakértő által készített szakértői vélemény kiegészítésére a többletköltségek kérdése körében nem került sor.

A kifejtettek értelmében a Legfelsőbb Bíróság a Pp. 275. § (4) bekezdése alapján az alperesek kamatfizetési kötelezettségének kezdő időpontját megállapító rendelkezés tekintetében a jogerős ítéletet hatályon kívül helyezte, és ebben a körben a jogszabályoknak megfelelő új határozatot hozott, míg egyebekben a Pp. 275. § (3) bekezdése szerint a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta. Miután a kamatfizetési kötelezettség kezdő időpontjának kismértékű megváltoztatása érdemben nem befolyásolta az alperesek felülvizsgálati kérelmének eredménytelenségét a fő tárgy tekintetében, a Legfelsőbb Bíróság a 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte az alpereseket a felperes felülvizsgálati eljárási költségének megfizetésére, míg a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése szerint a felülvizsgálati eljárási illeték viselésére.

Budapest, 2007. augusztus 30.

Dr. Fehér Ferenc s.k. a tanács elnöke, Dr. Bartal Géza s.k. előadó bíró, Dr. Kováts Rolandné s.k. bíró

						A kiadmány hiteléül: