Budapest Környéki Törvényszék	
7.G.40.331/2016/6.

A Budapest Környéki Törvényszék dr. Székely Gábor ügyvéd (jogi képviselő címe.)  által képviselt felperes neve (felperes címe) felperesnek - Burai-Kovács, Perlaki, Stanka és Társai Ügyvédi Iroda (ügyintéző: dr. Bárdossy Júlia ügyvéd, jogi képviselő címe.) által képviselt alperes neve (alperes címe.) alperes ellen tisztességtelen szerződési kikötés érvénytelenségének megállapítása iránt indított perében meghozta a következő

 Í T É L E T E T 

A bíróság a felperes keresetét elutasítja.

A bíróság kötelezi a felperest, hogy 15 (tizenöt) napon belül fizessen meg az alperesnek 38.100,- (harmincnyolcezer-egyszáz) forint perköltséget.

Az eljárás illetékét a Magyar Állam viseli.

Az ítélet ellen a kézbesítéstől számított 15 (tizenöt) napon belül a Fővárosi Ítélőtáblához címzett, de a Budapest Környéki Törvényszéken 4 (négy) példányban benyújtható fellebbezésnek van helye. 

A fellebbezést a Fővárosi Ítélőtábla bírálja el.

-	A másodfokú bíróság az ítélet ellen irányuló fellebbezést tárgyaláson kívül bírálja el, ha a fellebbezés csak a kamatfizetésre, a perköltség viselésére, vagy összegére, illetve a meg nem fizetett illeték, vagy az állam által előlegezett költség megfizetésére vonatkozik.
-	ha a felek ezt kérték,
-	a fellebbezés csak az előzetes végrehajthatósággal, a teljesítési határidővel, vagy a részletfizetés engedélyezésével kapcsolatos,
-	a fellebbezés csak az ítélet indokolása ellen irányul, a felek ez esetekben is kérhetik a tárgyalás tartását.

A fellebbező fél számára a jogi képviselet kötelező.

I N D O K O L Á S 

A bíróság az eljárás adatai alapján az alábbi tényállást állapította meg:

A peres felek és a perben nem álló ................................2007. augusztus 14. napján kötöttek kölcsönszerződést. A kölcsön összege 27.826 CHF volt azzal, hogy a kölcsön összege nem lehet több, mint 3.700.000,- forintnak a folyósítás napjára érvényes pénztári deviza vételi árfolyamon számított svájci frank értéke. 

A kölcsön futamidejét 240 hónapban, a kölcsön éves kamatlábát pedig 2,49 %-ban határozták meg. 

A kölcsönszerződés szerződésszerű teljesítésének biztosítékául jelzálogjog alapításában állapodtak meg a ............................. hrsz. szám alatt nyilvántartott, természetben ................................... szám alatt található lakóingatlanra, amely a felperes kizárólagos tulajdonát képezi.

A jelzálogszerződés 7. pontjában megállapodtak abban, hogy ha a zálogtárgy értékében a szerződés időtartama alatt a banknak fel nem róható ok miatt értékcsökkenés következik be, és a bank megítélése szerint szükség van a biztosíték kiegészítésére, a zálogkötelezett, és/vagy a kölcsönszerződés vonatkozó rendelkezése szerint az adós a bank felhívására haladéktalanul köteles újabb, a bank szerint erre megfelelőnek ítélet biztosítékot nyújtani. 

A felek között létrejött kölcsönszerződés II/6. pontja szerint a bank jogosult a kölcsönszerződést azonnali hatállyal felmondani, és az adós bankkal szemben fennálló valamennyi tartozását azonnal lejárttá tenni, ha - egyebek mellett - a kölcsönre nyújtott biztosítékok értéke jelentősen csökken, vagy a zálogkötelezettek a jelzálogszerződésben foglalt bármely kötelezettségét megszegi.

A felperes keresetében kérte, hogy a bíróság állapítsa meg, hogy a jelzálogszerződés 7. pontja a Ptk. 209. § (1) és (4) bekezdése, továbbá a Ptk. 209/A. § (2) bekezdése, valamint a 18/1999. (II.5.) Korm. rendelet 1. § a.) és b.) pontja, továbbá a 2. § f.) pontja alapján érvénytelen.

A felperes álláspontja szerint a szerződés e rendelkezése nem felel meg a szimmetria, a ténylegesség és arányosság, az objektivitás világos és egyértelmű megfogalmazás tételes meghatározása elvének, így a Ptk. 209. § (4) bekezdésének, és a 93/13. EGK irányelv 5. cikkének. Erre figyelemmel a jelzálogszerződés 7. pontjában rögzített feltételek a Ptk. 209/A. § (2) bekezdése alapján semmisek. 

A felperes álláspontja szerint az adósok számára kiszámíthatatlan, hogy mit fogad el fedezetként a bank, és ezeket befolyásoló tényezők és körülmények megismerhetetlenek, így rejtve maradnak. Hiányoznak azok a feltétel rendszerek, amelyek fedezetkiválasztási és elfogadási tényezőket a fogyasztó számára is követhetővé, ekként ellenőrizhetővé tennék. 

Álláspontja szerint a szerződési rendelkezés azért ütközik a 18/1999. (II.5.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdés a.)-b.) pontjába, továbbá a 2. § f.) pontjába, mivel a fedezet elfogadása, illetve határidők önkényes értelmezése körében egyoldalú hatalmasság, mely tisztességtelen és semmis, mert kontroll nélküli banki önkényt eredményező feltétel. Az alperes szabadon dönti el, hogy mikor, milyen mértékű a zálog romlása, milyen a zálogtárgy értéke, szabadon becsüli meg annak értékét, valamint önkényesen állapítja meg azon ismeretlen okokat, amelyek alapján maga dönti el a zálogtárgy kiegészítése körében a határidőket, mindenféle kontroll nélkül. A felperes ezen feltételeket nem ismeri, a bankot így e körben nem tudja ellenőrizni, így ez a fogyasztó védelmi szabályokba ütközik, és így semmis feltételnek minősül, mivel kizárólagosan a gazdálkodó szervezet jogosítja fel egyoldalúan annak megállapítására, hogy teljesítése szerződésszerű-e. 

Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását, és a felperesnek a bírósági eljárásban megállapítható ügyvédi díjakról szóló 32/2003. (VIII.22.) IM rendelet 3. § (2) bekezdésében foglaltak szerinti perköltségben marasztalását kérte azzal, hogy az alperes jogi képviseletét ellátó ügyvédi iroda áfa fizetésére köteles. 

Az alperes ellenkérelmében elsődlegesen arra hivatkozott, hogy a 93/13. EGK irányelv közvetlen hatállyal nem rendelkezik, mivel annak tartalma a nemzeti jogba átültetésre került, így közvetlen erre alapított érvelés alapján a kereseti kérelem alátámasztására nem alkalmas.

Egyebekben érdemi álláspontja az volt, hogy a felperes által megjelölt szerződéses rendelkezés nem tisztességtelen. A támadott szerződéses rendelkezés értelmében a zálogkötelezett felperes a zálogtárgy értékének csökkenése esetén köteles a zálogfedezetet kiegészíteni. A zálogkötelezett felperes ezen kötelezettsége a szerződéskötéskor hatályos régi Ptk. 260. § (2) bekezdésében rögzítetteken alapszik, amely a következőképpen szól:
„Ha a zálogtárgy elpusztulásáért vagy értékcsökkenéséért a tulajdonos felelős, továbbá ha  a zálogtárgyat biztosítékadási kötelezettség alapján kötötték le, és a kárért a jogosult nem felelős, a tulajdonostól, illetve a biztosíték adására kötelezettől megfelelő új zálogtárgyat, vagy az értékcsökkenésnek megfelelő további fedezetet lehet követelni."

A zálogkötelezettnek a jelzálogszerződés 7. pontjában foglalt kötelezettségét ekként jogszabály határozza meg. 

A szerződés megkötésekor hatályos Ptk. 209. § (5) bekezdése értelmében ipso jure nem lehet tisztességtelen egy olyan szerződési feltétel, amelyet jogszabály határoz meg, vagy amelyet a jogszabály előírásának megfelelően határoznak meg, így a jelzálogszerződés 7. pontja támadott rendelkezésének tisztességtelensége érdemben nem is vizsgálható, a felperes keresete megalapozatlan. 

Az alperes ellenkérelmében hivatkozott arra is, hogy a támadott szerződési feltétel alapján az alperes mindösszesen arra jogosult, hogy a zálogtárgy értékében bekövetkezett változásokra tekintettel felhívja a zálogkötelezettet a fedezet kiegészítésére (Ptk. 260. §). 

Tényszerűen megállapítható ekként, hogy az alperes a jelzálogszerződés 7. pontja alapján nem értelmez semmilyen szerződési feltételt és nem vizsgálja a felperes teljesítésének szerződésszerűségét, így a 18/1999. (II.5.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdés a.) és b.) pontjainak sérelme fogalmilag kizárt. A zálogtárgy értékében a kölcsönszerződés aláírását követően bekövetkezett változásra az alperesnek semmilyen ráhatása nincsen. 

Mindezek alapján nem alperes egyoldalú értelmezésén múlik, hogy a zálogtárgy elégséges fedezetet nyújt az adós mindenkori tartozására, illetve ha nem, akkor milyen mértékben nem nyújt fedezetet. A biztosíték értékének megőrzéséről a jelzálogszerződés 6. pontja értelmében a felperes köteles a kölcsönszerződés teljes időtartama alatt gondoskodni. A biztosíték meglétét az alperes a jelzálogszerződés 6. pontja értelmében jogosult ellenőrizni, a biztosíték elégséges voltának megállapításához pedig közreműködőt igénybe venni. 

Mindezt összefoglalva a zálogtárgy ingatlan értékbecslő által megállapított értéke, valamint ezen értéknek az adós tartozásához való viszonya olyan objektív, és az alperestől független tény, amely fogalmilag kizártan nem bontja meg a felek szerződéses jogainak és kötelezettségeinek egyensúlyát a jóhiszeműség és tisztesség követelményét sértően. 

 A felperes keresete nem alapos.

A Ptk. 209. § (1) bekezdése szerint tisztességtelen az általános szerződési feltétel, illetve a fogyasztói szerződésben egyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel, ha a feleknek a szerződésből eredő jogait és kötelezettségeit a jóhiszeműség és tisztesség követelményeinek megsértésével egyoldalúan és indokolatlanul a szerződési feltétel támasztójával szerződést kötő fél hátrányára állapítja meg. 

Az általános szerződési feltétel és a fogyasztói szerződésben egyedileg meg nem tárgyalt feltétel tisztességtelenségét önmagában az is megalapozza, ha a feltétel nem világos, vagy nem érthető (Ptk. 209. § (4) bekezdés).

A Ptk. 209/A. § (2) bekezdése szerint a fogyasztói szerződésben az általános szerződési feltételként a szerződés részévé váló, továbbá a fogyasztóval szerződő fél által egyoldalúan, előre meghatározott és egyedileg meg nem tárgyalt tisztességtelen kikötés semmis. A semmisségre csak a fogyasztó érdekében lehet hivatkozni.

A Ptk. 209. § (5) bekezdése szerint nem minősülhet tisztességtelennek a szerződési feltétel, ha azt jogszabály állapítja meg, vagy jogszabály előírásának megfelelően határozzák meg. 

A fogyasztóval kötött szerződésben tisztességtelennek minősülő feltételekről szóló 18/1999. (II.5.) Korm. rendelet 1. § (1) bekezdése szerint a fogyasztói szerződésben tisztességtelennek minősül különösen az 
a.) a szerződési feltétel, amely a szerződés bármely feltételnek értelmezésére a fogyasztóval szerződő felet egyoldalúan jogosítja; 
b.) kizárólagosan a fogyasztóval szerződő felet jogosítja fel annak megállapítására, hogy a teljesítése szerződésszerű-e.

A fogyasztói szerződésben ellenkező bizonyításig tisztességtelennek kell tekinteni különösen azt a szerződési feltételt, amely a fogyasztóval szerződő fél teljesítését olyan feltételtől teszi függővé, amelynek bekövetkezte kizárólag a fogyasztóval szerződő fél akaratán múlik, kivéve, ha a fogyasztó jogosult a szerződéstől elállni, vagy azt felmondani (18/1999. (II.15.) Korm. rendelet 2. § f.) pont). 

A szerződéskötéskor hatályos Ptk. 260. § (2) bekezdése akként rendelkezik, ha a zálogtárgy elpusztulásáért vagy értékcsökkenéséért a tulajdonos felelős, továbbá, ha a zálogtárgyat biztosítékadási kötelezettség alapján kötötték le és a kárért a jogosult nem felelős, a tulajdonostól, illetőleg a biztosíték adására kötelezettől megfelelő új zálogtárgyat, vagy az értékcsökkenésnek megfelelő további fedezetet lehet követelni. 

A Ptk. 261. § (2) bekezdése akként rendelkezik, ha a zálogtárgy állagának romlása a követelés kielégítését veszélyezteti, a jogosult kérheti a zálogtárgy helyreállítását, vagy a veszélyeztetés mértékének megfelelő biztosíték adását. Ha a kötelezett a jogosult felhívásának megfelelő határidőn belül nem tesz eleget, a jogosult kielégítési jogát gyakorolhatja.

A bíróság a szerződés 7. pontjában rögzített feltételek tisztességtelensége vizsgálata körében megállapította, hogy a szerződési kikötés érthetően és világosan került megfogalmazásra, és az az alperes, mint zálogjogosult, számára egyoldalú előnyt nem biztosít. A szerződés 7. pontja a Ptk. 261. § (2) bekezdésében foglaltakkal összhangban került meghatározásra.

A Ptk. ezen rendelkezése szerint a zálogjogosult a veszélyeztetés mértékének megfelelő biztosíték adását kérheti azon esetben, ha a zálogtárgy állagának romlása a követelés kielégítését veszélyezteti. A biztosíték adása a szerződés 7. pontjának rendelkezése esetén pedig nem más, mint a zálogfedezet szükséges értékig történő kiegészítése.

A bíróság osztotta az alperes álláspontját akörben, hogy a szerződés megkötésekor hatályos Ptk. 209. § (5) bekezdése értelmében nem lehet tisztességtelen egy olyan szerződési feltétel, amelyet jogszabály határoz meg, vagy amelyet a jogszabály előírásainak megfelelően határoznak meg, így a jelzálogszerződés 7. pontja támadott rendelkezése - amely megfelel a szerződéskötéskor hatályos Ptk. 260. § (2) bekezdésében foglaltaknak, nem lehet tisztességtelen. 

Az sem teszi ezt a rendelkezést tisztességtelenné, hogy a szerződés nem határozza meg részletesebben azokat az eseteket, amikor a fedezet kiegészítése kérhető, hiszen ilyen tényállásokat a Ptk. idézett rendelkezése sem tartalmaz.

A bíróság rámutat arra is, hogy a szerződés futamideje 20 év, amely alatt a zálogfedezet értéke számos különböző okból csökkent olyan mértékben, hogy az a szerződés biztosítékául már alkalmatlan, ami a hitelezőre nézve fokozott kockázatot jelent, és ennek kivédésére rendelkezik a szerződés - a törvénnyel a fentiek szerint összhangban - úgy, hogy a biztosíték kiegészítése kérhető.

Az alperes a Hpt. 78. §-a alapján köteles a nyújtott kölcsönösszeg fedezetéül szolgáló biztosítékról illetve a biztosíték megfelelőségéről gondoskodni a kölcsönszerződés fennállása alatt. E jogszabályi kötelezettségének tesz eleget, amikor a zálogtárgy értékállóságára vonatkozóan köti ki a zálogtárgy esetleges elpusztulása, vagy értékcsökkenése esetére a zálogfedezet kiegészítését

Erre figyelemmel a bíróság a felperesnek a szerződés 7. pontja tisztességtelenségére irányuló kereseti kérelmét elutasította.

A bíróság az első tárgyaláson érdemben határozott, figyelemmel arra, hogy a bíróságnak jogkérdésben kellett döntenie, az alperes a Pp. 141. § (2) és (6) bekezdésének megfelelően érdemi ellenkérelmét előterjesztette, a tárgyaláson meg nem jelenő felperes pedig a tárgyalás távollétében történő megtartását is kérte. Így nem volt akadálya annak, hogy a bíróság a perben érvényesített kereseti kérelem vonatkozásában az első tárgyaláson ítéletével határozzon. 

A bíróság a pervesztes felperest kötelezte az alperes perköltsége viselésére, amely az alperest képviselő ügyvéd munkadíja. Az ügyvédi munkadíjat a bíróság a 32/2008. (VIII.22.) IM rendelet 3. § (2) bekezdése alapján határozta meg. 

A bíróság a perköltség meghatározásának figyelemmel volt arra, hogy az alperest képviselő ügyvédi iroda általános forgalmi adó fizetésére köteles. 

Az ítélet elleni fellebbezési jogosultság a Pp. 233. § (1) bekezdésén alapul.

Budapest, 2017. év január hó 31. napján
. Ruff Edit  sk.
							 		                 bíró