Pécsi Járásbíróság
4.P.22.351/2015/6. szám 

A Pécsi Járásbíróság a dr. Váczi Miklós ügyvéd (7400 Kaposvár, Baross G. u. 8. szám) által képviselt felperesnek, - a dr. Hergert Ibolya ügyvéd (7623 Pécs, Várady A. u. 22. szám) által képviselt alperes ellen 4.800.336,- forint és járulékai kártérítés megfizetése iránt indított perében a bíróság meghozta a következő

ítéletet:

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 10.865.753 Ft-ot (tízmillió nyolcszázhatvanötezer hétszázötvenhárom) forintot, és abból 4.800.000,- (négymillió-nyolcszázezer) forintot és annak 2010. augusztus 22. napjától 14.900,- tizennégyezer-kilencszáz) forintot és annak 2010. augusztus 27. napjától 29.950,- forintot és annak 2010. szeptember 3. napjától, 35.490,- (harmincötezer-négyszázkilencven) forintot és annak 2010. március 21. napjától, 146.013,- (száznegyvenhatezer-tizenhárom) forintot és annak 2011. augusztus 25. napjától, 34.500,- (harmincnégyezer-ötszáz) forintot és annak 2010. október 1. napjától, 172.900,- (százhetvenkettőezer-kilencszáz) forintot és annak 2010. október 22. napjától, 144.000,- (száznegyvennégyezer) forintot és annak 2015. május 8. napjától 192.000,- (százkilencvenkettő) forintot és annak 2014. december 19. napjáig, 152.000,- (százötvenkettőezer) forintot és annak 2015. október 22. napjától számított kamatait, 144.000 Ft-ot és annak 2015. július 1. napjától, 5.000.000,- (ötmillió) forintot és annak 2013. augusztus 12. napjától a kifizetésig a mindenkori késedelemmel érintett naptári félév első napján érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatát, továbbá 825.300,- (nyolcszáz-huszonötezer-háromszáz) forint perköltséget.

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 2010. szeptember 1. napjától havonta előre esedékesen, minden hónap 10. napjáig 6.540,- (hatezer-ötszáznegyven) forint gyógyszerköltség pótló járadékot. A bíróság megállapítja, hogy az alperes hátraléka 2010. szeptember 1. napjától 2016. február 29. napjáig 431.640,- (négyszázharmincegyezer-hatszáznegyven) forint, melyet az alperes 15 napon belül köteles megfizetni, valamint annak 2013. április 1. napjától a kifizetésig a késedelemmel érintett naptári félév utolsó napján érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatát.

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 2010. szeptember 1 napjától-     december 31. napjáig havi 2.900 Ft, 2011 január 1 napjától  december 31. napjáig 1420 Ft és két hónapra 1516 Ft , 2012 január 1. napjától december 31. napjáig 1.466 Ft, 2013 január 1. napjától december 31. napjáig 1560 Ft, 2014 január 1. napjától december 31. napjáig 1.650 Ft, 2015. január 1. napjától havonta előre esedékesen, minden hónap 10. napjáig 1.730,- (ezerhétszáz-harminc) forint háztartási, ház körüli kisegítő többletköltség pótló járadékot.

A bíróság megállapítja, hogy az alperes hátraléka 2010. szeptember 1. napjától 2016. február 29. napjáig 115.604,- (száztizenötezer-hatszáznégy), melyet az alperes 15 napon belül köteles megfizetni, valamint annak 2013. április 1. napjától a kifizetésig a késedelemmel érintett naptári félév utolsó napján érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatát.

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek 2015. december 1. napjától havonta előre esedékesen minden hónap 10. napjáig havi 15.640,- (tizenötezer-hatszáznegyven) forint rehabilitációs többlet költség járadékot. A bíróság megállapítja, hogy az alperes hátraléka 46.920,- (negyvenhatezer-kilencszázhúsz) forint 2015. december 1. napjától 2016. február 29. napjáig, melynek az alperes 15 napon belül köteles eleget tenni annak 2016. január 1. napjától a kifizetésig a mindenkori késedelemmel érintett naptári félév első napján érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatával. 

Ezt meghaladóan a bíróság a keresetet elutasítja.

Az ítélet járadékfizetésre kötelező rendelkezései fellebbezésre tekintet nélkül előzetesen végrehajthatók.

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg az illetékes adóhatóság felhívására az ott közölt számlára és módon 568.000,- (ötszáz-hatvannyolcezer) forint jelen perben feljegyzett, de le nem rótt elsőfokú eljárási illetéket. Továbbá a Pécsi Törvényszék Gazdasági Hivatala külön felhívására 348.800,- (háromszáznegyvennyolcezer-nyolcszáz) forint szakértői díjelőleget. 

Az ítélet ellen a kézbesítést követő 15 napon belül van helye három példányban előterjeszthető vagy jegyzőkönyvbe mondható fellebbezésnek a Pécsi Törvényszékhez címezve.

A bíróság tájékoztatja a peres feleket, hogy a fellebbezési határidő lejárta előtt előterjesztett közös kérelmük alapján a fellebbezés tárgyaláson kívüli elbírálása kérhető.

A másodfokú bíróság a fellebbezést tárgyaláson kívül bírálja el, ha a fellebbezés csak a kamatfizetésre, a perköltség viselésére, vagy összegére, a meg nem fizetett illeték vagy állam által előlegezett költségek megfizetésére vonatkozik, illetve csak az előzetes végrehajthatósággal a teljesítési határidővel vagy a részletfizetés engedélyezésével kapcsolatos, vagy csak az ítélet indokolása ellen irányul. 

Ha a felek a tárgyalás megtartását kérik, a másodfokú bíróság a fellebbezést tárgyaláson bírálja el.

Indokolás:

A baleset idején 20 éves felperes 2010. augusztus 22. napján utasként utazott a 1. által vezetett ..........forgalmi rendszámú Toyota Starlet típusú személygépkocsi jobb hátsó ülésén. A felperes utazása során biztonsági övet nem használt. 20 óra 50 perckor 1. Pécs belterületén közlekedett a Fábián Béla utcában a Középdeindoli út felől a Magyarürögi út irányába, amikor a haladása során egy jobbra ívelő útkanyarban elveszítette uralmát gépjárműve fölött, a bal oldalra felhajtott, ott 60 kilométer/órás sebességgel részben jobbra dőlt helyzetben egy telefonoszlopnak ütközött. Az ütközés hatására a gépkocsi hátulja az óramutató járásával ellentétes irányú forgásba kezdett, miközben a jármű a tetejére borult és a Fábián Béla u.... szám előtt nekicsúszott a vele szemben közlekedő 2. által vezetett .........forgalmi rendszámú Polski Fiat típusú személygépkocsinak. 

A felperes részére 1. balesetet okozó 200.000,- forint jóvátétel megfizetését vállalta a közvetítői eljárás során.

A felperes a tarkó jobb oldalának repesztett sérülését, a jobb hüvelykujj végperce feszítő felszínesség folytonosságának megszakítását, a XII. háti csigolya testének elmozdulással és nyaki kompresszióval járó, illetve hátsó elemet is érintő törését, két oldali kis kiterjedésű tüdőzúzódást, illetve a bal sajkacsont elmozdulással járó törését szenvedte el. 

A balesetet követően a felperest mentővel a pécsi Idegsebészeti Klinikára szállították, ahol csigolyatörését megműtötték. A felperes kérésére ezt a behelyezett fémimplantátumot 2011. december 14. napján eltávolították, ugyanis a felperes alsó végtagba sugárzó fájdalomról panaszkodott, ezt követően az alsó végtagi panaszok fokozatosan javultak.  A műtétet követően a felperes egy hétig szorult kórházi kezelésre. Antikoaguláns kezelést három hétig kapott.

Ugyan a felperes kezdettől említést tett arról, hogy bal keze fáj, illetve arról is beszámolt, hogy nem tudja bal kezét ökölbe szorítani, csak a 2010. október 11. napján elvégzett orvosi vizsgálat során állapították meg röntgen vizsgálat alapján a bal oldali sajkacsont törését. Majd ezt követően 2010. október 13. napján a felperes bal kezét megműtötték, kezére 6 hétig gipszsín került felhelyezésre. A felperes bal alkarja felső és alsó harmad határán 1 cm-es körfogat különbség van. A műtétet követően kézfejébe fémimplantátum került behelyezésre. A törés ellátásával való késedelmet több műtéttel próbáltak helyre tenni, azonban csak részben sikerült, a csont felszívódásnak indult és ál ízület alakult ki. A sajkacsontja megrövidült, deformálódott, instabillá vált.

A felperes által elszenvedett lágy rész sérüléseket varratokkal ellátták, e sérülések nyolc napon belül gyógyuló sérülések. A két oldali kis kiterjedésű tüdőzúzódások gyógytartama három-négy hétig volt, orvosi beavatkozást nem igényelt. 
A csigolyatörés elsődleges felgyógyulási időtartama hat hónap, a végállapot elérése azonban csak a második műtét utáni gyógyulás befejeződését követően 2012 januárja volt. 

A felperest merev fűzőben bocsátották otthonába, mellyel kapcsolatos költség 14.900,- forint volt, melynek megfizetésére az alperes köteles. 

A felperes részére édesanyja a minél hamarabbi gyógyulás, illetve a kényelmes fekvőhelyzet elősegítésére új matracot vásárolt 59.900,- forintért az IKEA áruházban, mely 50%-ának megfizetésére az alperes köteles.

A felperest édesanyja az első műtétet követően három hétig napi hat órában ápolta, majd ezt követően további 13 hétig napi két órában gondozta, mellyel összefüggésben összesen 172.900,- forint költség merült fel, melynek megfizetésére az alperes köteles. Az ápolás-gondozás díjából az alperes 31.500,- forintot teljesített.

A balesetet megelőzően a felperest korábban agorafóbiával kezelték, amely tömegközlekedéssel szembeni félelmei miatt gyógyszereit már kezdte elhagyni. A korábban gyógyszer leépítése után már tartósan tünetmentes volt, a baleset okozta sokk azonban ismételten visszahozta a lelki terheket a felperesnél, aki rendszeres gyógyszer szedésére kényszerült. A felperes erre tekintettel tömegközlekedési eszközöket sem a felgyógyulás időszakában, sem azt követően nem vesz igénybe. A felperes 2010. decemberéig kisérő igénybevételére szorult, ebből az alperes 2.800,- forintot teljesített. 

A felperest kórházi tartózkodása idején (9 nap alatt) édesanyja naponta látogatta gépkocsival, részére ételt, italokat vitt, majd ezt követően a további műtétekre is édesanyja szállította. A kórházból való hazaszállításakor több órai várakozást követően indultak haza a zárójelentéssel, mely látogatásokkal kapcsolatban 5.000,- forint, a hazavitellel kapcsolatban 9.680,- forint, a további műtétekre való szállítás, látogatással, illetve a felperes szállításaival alkalmanként 2.000,- forinttal, 14.500,- forint költség merült fel. 
Ezt követően a felperes 20 kontrollon jelent meg, melyekre édesanyja vitte gépkocsival, a 2010 évi 8 alkalommal 2.000,- forintonként összesen 22.000,- forint többletköltség merült fel. 

A balesetet követően a felperes összesen 15 alkalommal fizikoterápiás kezelésen vett részt, mely során végzett gyakorlatok elvégzéséhez erősítő gumiszalagot használt. Kezelőorvosa folyamatos csukló-gerinc gyógytornát, valamint úszást javasolt számára, ezért hetente egy alkalommal jár úszásra, ezekkel kapcsolatban 35.490 Ft költsége merült fel.

A felperes Bécsben dolgozó édesapja gyermekének balesetéről hallva, külföldi munkavállalását megszakítva két alkalommal jött Magyarországra, gyermeke állapota miatt okszerű izgalma miattval, mellyel kapcsolatban 72.633,- forint, melynek megfizetésére az alperes köteles.

A felperest édesanyja orvosi tanácsra a felgyógyulás mielőbbi elősegítése érdekében vitamindús, fehérjedús étrenddel látta el három hónapon keresztül, mellyel kapcsolatban összesen 34.500,- forint költség merült fel. Az alperes 10.500,- forintot teljesített.

A felperes a baleset óta rendszeresen szed fájdalomcsillapító gyógyszereket, havonta öt darab Flector tapaszt használ el, illetve legalább havi egy doboz fájdalomcsillapítót szed, emellett porcerősítő Proenzi terméket használ kúraszerűen évente egyszer, mellyel kapcsolatban havonta összesen 6.500,- forint többletköltség merül fel. 

A felperes a balesetet megelőzően édesanyjával kettesben élt a családi házas ingatlanukban, melynek háztartási munkáit a felperes édesanyja látta el, a porszívózás, ablaktisztitásban segíett a felperes, a ház körüli munkák közül a felperes látta el az öntözést, fűnyírást, tűzifa begyűjtést és aprítást, valamint ennek behordása. A felperesnek baleset idején még külföldön dolgozó édesapja végezte az ingatlanon az egyéb ház körüli munkákat, például a gyümölcsfák metszését. 

A felperes a felgyógyulás időszakában, a kórházból való hazaengedése után 10 hétig háztartási és ház körüli munka végzésére is teljes körűen képtelen volt. A felgyógyulás további időszakában a felperes részére a nehéz háztartási, ház körüli munkák elvégzésére továbbra is kisegítő igénybevétele indokolt. A könnyű és közepesen nehéz háztartási munkák vonatkozásában a felperes kisegítőre hat hónapig szorult, jelenleg nem szorul, a könnyű fizikai munkák elvégzésében 10 hétig volt akadályozott, ebben az időszakban szorult kisegítőre. 

A felperes a baleset idején még tanuló volt, ezt megelőzően önálló jövedelemszerző tevékenységet nem folytatott. Az autószerelő végzettségű felperes 2013. augusztus 12. napjától vállalt munkát édesapját több évig foglalkoztató osztrák székhelyű társaságnál, ahol munkaköre nehéz gépkezelői munkakör, 2087 euró havi bért kap. 

A felperes a balesetet megelőzően igazolt tájfutó volt, a tájfutással kapcsolatos sporttevékenységből került ki baráti köre, rendszeresen biciklizett is. Nem volt különösebben társaságba járó ember, de a barátaival szívesen járt el otthonról. A balesetet követő hosszú felgyógyulási idő, majd ezt követően is a sérülései miatt a felperes tájfutó tevékenységet egyáltalán nem tudja végezni, az számára nem is ajánlott, mint ahogy semmilyen gerincet terhelő fizikai aktivitás nem ajánlott. A felperes számára a biciklizés is nehezített. 

A felperesnek a munkája elvégzése különösen a munkába állást követő első időszakban, a balesetben elszenvedett sérülései miatt rendkívüli módon elnehezített volt, a munkáját kizárólag erejének többlet megfeszítésével volt képes ellátni, mely napi erős fájdalmakkal járt. Pihenőidejének legnagyobb részében felperes feküdni volt kénytelen. A felperes külföldi munkavállalásra többek között amiatt kényszerült, hogy időközben édesapja is nyugdíjas lett, erre tekintettel szüleinek anyagi támogatása is a felperesre hárult. 

A felperes szabadidejének munkaidőn kívüli részének nagy részét jelenleg is saját testének regenerálásával tölti, masszázsra jár, mellyel kapcsolatban 144.000,- forint költsége merült fel. Emellett a felperes rendszeresen jár úszni, orvosi javaslatra mellyel kapcsolatban 8640 Ft, illetve gyógytornász segítségét is kérte 2015 nyarán, mellyel kapcsolatban havi 7.000,- forint költség merült fel. 

A felperes balesetet követően lelki terheivel önmaga megbirkózni nem tud, így 2014 júniusa óta rendszeresen jár pszichológushoz, mellyel kapcsolatban 2014 decemberéig 192.000,- forint, 2015 májusáig 144.000,- forint, 2015 októberéig 152.000,- forint költsége merült fel, melynek megfizetésére szintén az alperes köteles. 

Az alperes a felperes részére 1.200.000,- forintos nem vagyoni kártérítést megfizetett.

A felperes többször módosított kereseti kérelmében kérte, hogy a bíróság kötelezze az alperest 
- 4.800.000 forint nem vagyoni kártérítés 
- 14.900 forint és járulékai a kórházi elbocsátást követően merev fűző vásárlása miatt.
- 59.900 forint és járulékai a gerinctörés miatt kemény matrac megvásárlása miatt.
- 35.490 forint és járulékai fizikoterápiás kezeléshez vásárolt erősítő gumi, úszószemüveg, valamint orvosi vizsgálatának költségei miatt.
- 146.013 forint és járulékai látogatási és kontrollvizsgálat során felmerült úti- és kísérőköltség jogcímén.
- 34.500 forint és járulékai élelem feljavítás jogcímén.
- 181.700 forint és járulékai ápolás-gondozás jogcímén.
- 10.500 forint/hónap és járulékai gyógyszer többletköltség jogcímén.
- 15.000 forint/hónap és járulékai háztartási-, házkörüli munkák kieső munkaértékének jogcímén.
- 5.000 forint/hónap és járulékai közlekedési többletköltség jogcímén.
- 28.640 Ft/ hó rehabilitációs költség
- 144.000 Ft masszázs költség
- 488.000 Ft pszichológus költség
- 750 EURO/hó többleterő kifejtéssel kapcsolatos járadék, másodlagosan 20.000.000 Ft nem vagyoni kártérítés
 nem vagyoni kártérítés megfizetését kérte. 

Az alperes ellenkérelmében a keresetet összegszerűségében vitatta, hivatkozott a közrehatás mértékére, a jövedelemveszteség vonatkozásában annak jogalapját is vitatta, összegszerűségében eltúlzottnak tartotta. 

A felperes keresete túlnyomórészt alapos.

A bíróság a fenti tényállást a felperes által csatolt okirati bizonyítékok, a felperes személyes meghallgatása, 3., 4. tanúk, igazságügyi orvosszakértő szakvéleménye és kiegészített szakvéleményei, igazságügyi műszaki szakértő szakvéleménye, igazságügyi mezőgazdasági szakértő szakvéleménye, a Pécsi Rendőrkapitányság Vizsgálati Alosztálya előtt .../2010. számú büntetőeljárás iratanyagai, a felperes által perben becsatolt számlák, egyéb okiratok, a felperes munkaköri leírása alapján a bizonyítékoknak a Pp. 206. § (1) bekezdésében írt mérlegelésével állapította meg.

Az alperes az általa sem vitatott helytállási kötelezettsége a gépjármű üzemben tartójának kötelező felelősségbiztosításáról szóló 2009. évi LXII. törvény, valamint a Ptk. 346. § (1) bekezdés hídján alkalmazott 345. § (1) bekezdése alapján felel a veszélyes üzem működésével okozott kárért a Ptk. 339. § (1) bekezdése alapján. 

A Ptk. 355. § (1) és (4) bekezdése alapján köteles megtéríteni a károsult vagyoni és nem vagyoni kárát, a károsult vagyonában beálló értékcsökkenés és az elmaradt vagyoni előnyt, továbbá azt a kárpótlást vagy költséget, amely a károsultat ért vagyoni és nem vagyoni hátrány csökkentéséhez vagy kiküszöböléséhez szükséges.

A felperes számlával és orvosi dokumentációval is igazolta a fűző megvásárlásának és viselésének szükségességét, mellyel kapcsolatban 14.900,- forint költsége merült fel. Az orvosszakértői vélemény is alátámasztotta annak szükségességét, a felperes mobilizálása is a fűzőben történt, így a 14.900,- forint kárigény alapos.

A bíróság részben alaposnak találta a merev matraccal kapcsolatos igényt. A felperes által elszenvedett gerinc sérülés miatt a matrac cseréje indokolt volt, ezt a szakértői vélemény is alátámasztotta, figyelemmel azonban annak tovább használhatóságára, a már kialakultnak tekinthető bírói gyakorlat szerint annak 50%-ának, összesen 29.950,- forint megfizetésére kötelezte az alperest. 

Az erősítő gumi és az úszószemüveg használata ugyancsak indokolt volt, ezt a felperes számlával igazolta és orvosilag alátámasztottak voltak, mellyel kapcsolatban felmerült 35.490,- forint megfizetésére szintén köteles az alperes. 

A bíróság a tanúvallomások alapján kétséget kizáróan megállapította annak tényét, hogy a felperest az édesanyja kórházi tartózkodása alatt naponta látogatta meg, számára élelmiszert, pizsamát, üdítőket vitt, értelemszerűen a látogatásokhoz saját tulajdonú gépjárművét vette igénybe. A felperes kórházból történő hazabocsátásánál a zárójelentésre több órán keresztül várakoztak, mielőtt hazaindulhattak volna, így a látogatásokkal és hazaszállítással kapcsolatban összesen 9.680,- forint költség merült fel. A felperes négy műtéten esett át, melyekre szintén édesanyja szállította, valamint látogatta is, összesen 9 napot jelentő kórházi tartózkodása alatt, mellyel összesen 14.500,- forint merült fel, figyelemmel arra, hogy a felperes lakóhelye és a kórház 12 kilométerre helyezkedik el. 

A bíróság ellentétben az alperesi hivatkozással életszerűnek és alaposnak találta a felperes Bécsben dolgozó édesapjának kétszeri hazautazásával kapcsolatban felmerült költséget. A bíróság egyetértett a felperesi jogi képviselővel, a bíróság álláspontja szerint sem igényel különösebb bizonyítást annak ténye, hogy a súlyos autóbalesetet szenvedett fiatal felperes édesapja külföldi munkavégzését megszakítva, gyermeke iránti aggodalma miatt Magyarországra látogatott két alkalommal, a költségek felmerülését számlákkal igazolta, a felperes személyes előadásában, illetve a felperes édesanyjának és barátjuk tanúvallomása alapján is igazoltnak látta a bíróság.

A bíróság a felperes jogi képviselője észrevételei alapján az igazságügyi orvosszakértőt a tárgyaláson meghallgatta, ahol a szakértő is előadta azt, hogy annak megítélése, hogy az egyébként már akár önállóan közlekedésre képes, de korábban agorafóbiával kezelt, balesetben súlyosan megsérült felperest édesanyja kísérte, nem orvosszakértői kérdés. A bíróság mérlegelési jogkörében eljárva, az ezzel kapcsolatban felmerült összesen 22.000,- forintot alaposnak találta, figyelemmel arra, hogy 2010. évre vonatkozóan nyolc alkalom tekintetében alkalmanként 2.000,- forintos összegű kereseti kérelem nem volt eltúlzott. A szakértő maga is úgy nyilatkozott, hogy 2010 évben a kísérő költség igazolható. A bíróság e körben figyelembe vette annak tényét, hogy a felperes korábban agorafóbiával küszködött, a felperest ért baleset rendkívül súlyos volt, édesanyja a felperes állapota miatt aggódott, minél inkább segítségére kívánt lenni. 
A 15 alkalmas két és fél hónapig tartó fizikoterápiás kezelésen való részvétellel kapcsolatban az előzőekben írtak szerint édesanyja kísérte el, mellyel összesen 30.000,- forint költség merült fel, az erre vonatkozó igény is alapos. 
Az így összesen felmerült 148.813,- forint költségből le kellett vonni az alperes által teljesített 2.800,- forintot, így összesen az ezzel kapcsolatos kár 146.013,- forint, melynek megfizetésére az alperes köteles.

Nagyobb részben volt alapos az ápolás-gondozás tekintetében előterjesztett kereseti kérelem. 
A felperes eredetileg ezen jogcímen előterjesztett 241.650,- forint kereseti kérelmét 181.700,- forintra szállította le. A bíróság a szakértői véleménnyel egyezően az ápolási szükségességet három hét időtartamban, napi hat órával 650,- forint/óra díjjal számolva állapította meg, mely összesen 81.900,- forint, ezt meghaladóan, figyelemmel a szakértőnek az 51. sorszámú jegyzőkönyvben tett nyilatkozatára figyelemmel, a gondozás szükségességét 13 hét vonatkozásában napi két órában 500,- forint/óra gondozási díjjal számolva összesen 91.000,- forintban határozta meg, így összesen 172.900,- forintot kell megfizetnie az alperesnek. 

Ellentétben a felperes által előadottakkal, a szakértő az 51. számú jegyzőkönyv második oldalán úgy nyilatkozott, hogy további két-három hét gondozást még igényelt a felperesnél a gipsz levételt követő állapota, ez azonban nem a felperes által következő év januárjáig terjedő időszakot, hanem mindösszesen 13 hét gondozási igényt jelent. A bíróság a kialakult bírói gyakorlattal egyezően, az ápolás és a gondozás díját részben mérlegeléssel, részben az igazságügyi mezőgazdasági szakértő szakvéleményében írt összegek alapul vételével állapította meg, annak figyelembe vételével is, hogy az orvosszakértő nyilatkozata alapján teljes körű ápolás és gondozás milyen felperes körüli munkák ellátását tette szükségessé. 

A felperes az élelemfeljavítás vonatkozásában keresetét 34.500,- forintra felemelte, melyet a bíróság az igazságügyi orvosszakértő véleménye alapján alaposnak talált. A szakértő szakvéleményében az élelemfeljavítást három hónap időtartamban indokoltnak találta napi 450,- forint költség mellett. Az alperesi 10.500 Ft-os teljesítést beszámítva, a kereset alapos, azt az alperes ellenkérelmében nem vitatta.

Részben volt alapos a felperes gyógyszerköltség járadék vonatkozásában előterjesztett kereseti kérelem. A felperes 10.500,- forint havi járadék megfizetését kérte. A bíróság a járadék összegét az orvos szakértői vélemény alapján 6.540,- forint összegben állapította meg figyelemmel arra, hogy a szakértő mind szakvéleményében, mind az 51. sorszámú jegyzőkönyvben erre vonatkozó felperesi kérdések kapcsán előadta, hogy a porc erősítő szedése a felperesnél kúraszerűen ajánlott, amely szerint évente 1-3 hónap időtartamra szedi azt a porcerősítőt a felperes, amelyre hivatkozott. A szakértő nyilatkozott arról is továbbá, hogy a felperes rendszeresen kénytelen fájdalomcsillapítót szedni, illetve alaposnak találta a szakértő a tapasszal és a géllel összefüggésben előterjesztett igényt, ezt meghaladóan a bíróság e körben a keresetet elutasította. Ezt meghaladóan azonban az igény nem alapos.

A Ptk. 355. § (3) bekezdésében írtak szerint kártérítésként járadékot is meg lehet állapítani, ennek feltétele, hogy a károsultat folyamatosan ismétlődő károsodás érje, a kárkövetkezmények hosszú időn át rendszerességgel kövessék egymást. A felperes ház körüli mezőgazdasági munkában állandó hátrányt szenved, a teljes kártérítés elvére figyelemmel ellentételezni kell akkor is, ha ezeken a területeken többleterő kifejtéssel akár nem kizárt a baleset előtti munkájának elvégzése. 

Kisebb részben volt alapos a háztartási, ház körüli kisegítővel kapcsolatban többször módosított felemelt és leszállított kereset, melyet eredetileg a felperes 15.000,- forint összegben kért havi szinten megállapítani. 

A bíróság a kirendelt mezőgazdasági szakértő véleményét alapul véve állapította meg a kiesett munkák pótlásával járó járadékot, azonban a bíróság utal arra, hogy a mezőgazdasági szakértő a felperesnél a sövény nyírást, az ereszcsatorna tisztítását, a síkosság mentesítést, hóeltakarítást is munkának számolta el és szakértői véleményében ennek megfelelően számította ki a kisegítő költségét, azonban ezen tevékenységek felperes által balesetet megelőzően, illetve azt követően való elvégzése a perben nem nyert kétséget kizáróan bizonyítást. A bíróság a felperes által elvégzett munkák közül mind a felperes személyes előadása, mind a felperes édesanyjának tanúkénti meghallgatása során kizárólag az öntözést, a fűnyírást, a tüzifa begyűjtést és tüzifa aprítást és annak behordását találta bizonyítottnak, erre tekintettel kizárólag ezen munkamennyiségek vonatkozásában számítható fel a kiegészítő költsége, figyelembe kellett venni annak tényét is, hogy az aigazságügyi orvosszakértő a középnehéz munkák vonatkozásában hat hónap időtartamra tartotta indokoltank kisérő igénybevételét, ezt meghaladóan az nem volt szükséges. Így 2010. évben a nehéz fizikai munka 22 óra, 750,- forinttal számolva, 16.500,- forint, a közepesen nehéz munka 26 óra 700,- forinttal számolva 18.200,- forint, így összesen 34.700,- forint. 2011. évben a nehéz fizikai munkával kapcsolatos költség évi 17.050,- forint, a közép nehéz fizikai munka időarányaos 2.800 Ft, 2012. évben 22 óra 800,- forint óradíjjal 17.600,- forint, 2013. évben nehéz fizikai munka 22 óra 850,- forintos órabérrel 18.700,- forint, 2014. évben a nehéz fizikai munkából 22 óra 900,- forint/óra díjjal szorozva 19.800,- forint, 2015. évben pedig 20.790 Ft merült fel. A mezőgazdasági szakértő által írtakkal szemben a bíróság a könnyű kategóriába tartozó munka vonatkozásában az orvosszakértő által írtak szerint 10 hét vonatkozásában számolta összesen 3.600,- forinttal. Addig az időszakig volt a könnyű munkavégzések tekintetében akadályozott a felperes, ezt meghaladóan ezen munkák elvégzésében kisegítő nem volt szükséges.
A felperes így 2010 évre havi 1375 Ft/hó nehéz, 1516 Ft/hó középnehéz munka járadék, 2011 évben 1420 Ft/hó nehéz, két hónapra 1516 Ft/hó középnehéz munka járadék, 2012 évben 1.466 Ft/hó, 2013 évben 1560 Ft/hó, 2014 évben 1.650 Ft/hó, 2015 január 1. napjától  1.730,- forint/hó járadék megfizetésére köteles az alperes. A hátralék így összesen 115.604 Ft.

Az igazságügyi orvosszakértő szakvéleményében majd tárgyaláson tett nyilatkozatában is megállapította, hogy jelenleg a háztartási, ház körüli munkák végzésében a felperest állapota nem akadályozza, rendszeres kisegítőt nem igényel, az ő esetében a nehéz fizikai munka végzése orvosilag nem ajánlott, az a fájdalom fokozódását a tevékenység hosszú távú, rendszeres végzése állapot rosszabbodással járhat. Ezt figyelembe véve a felperes részére a nehéz fizikai munkák tekintetében kisegítő igénybevétele igazolható, a bírói gyakorlat alapján nem alapos e körben az alperesi hivatkozás, hogy a munkát a felperes helyett családtagja végzi el, a kisegítő költségét ez nem teszi alaptalanná. 

A kártérítési járadék előzetes végrehajthatósága a Pp. 231.§ a) pontján alapult.

A felperes a szünetelést követő eljárásban 4. sorszámú módosított kérelmében közlekedési többlet költség járadék vonatkozásában előterjesztett 5.000,- forint/hó kereseti kérelmét a bíróság elutasította bizonyítatlanság hiányában. Nem merült fel arra adat, hogy a felperes pécsi lakóhelyén korábban gyalog vagy kerékpárral közlekedett volna. Az hogy a felperesnek hobbijai közé tartozott a kerékpározás, nem jelentette azt, hogy egyéb ügyeinek intézésére a felperes biciklit használt volna. 

Alaposnak találta a bíróság részben a szakértői vélemény, részben a per egyéb adatai alapján a 144.000,- forint összegű, számlával is igazolt masszázs költséget a felperes gerincsérülési, izmainak tónusba hozása miatt. 

Alapos a pszichológus kezeléssel kapcsolatban felmerült költség, mind a 192.000,- forint, 144.000,- forint és 152.000,- forint vonatkozásában, melyeket a felperes számlákkal is igazolt. Az alperes a kárenyhítési kötelezettség körében arra hivatkozott, hogy a felperes államilag finanszírozott pszichiátriai gondozást is igénybe vehetett volna. E körben azonban a bíróság utal arra, hogy a felperes éppen arra tekintettel, hogy külföldi munkavállaló, értelemszerűen a hét közbeni ellátásokat igénybe venni nem tudja, nem tud alkalmazkodni a rendelések időpontjához, erre is tekintettel veszi igénybe magánorvos segítségét, mely figyelemmel arra, hogy a felperesnek korábban is voltak pszichés problémái, illetve fiatal felnőttről van szó, akinek a további életéhez ezen lelki terhek feldolgozása szükséges, így nem tekinthető a kárenyhítési kötelezettség megsértésének, ha a felperes az általa választott pszichológus segítségét veszi igénybe, ezen szolgáltatás mindenképpen bizalmi kérdés. Különös figyelemmel arra, hogy a felperest jelenleg kezelő pszichológus volt az, akihez a felperes korbban államilag finanszírozott keretek között járt.

Részben alaposnak találta a bíróság a rehabilitációs járadék vonatkozásában előterjesztett 28.640,- forint/hó összegű járadékot, azonban annak kizárólag az orvosszakértői véleménnyel is alátámasztott úszással, uszodával kapcsolatos 8.640,- forint, illetve a 7.000,- forintos gyógytorna költségét. A felperest ért gerincsérülés miatt a gyógytorna igénybevétele orvosszakértői véleménnyel is alátámasztott, pontosan a korábbiakban kifejtettek szerinti külföldi munkavégzés miatt az államilag finanszírozott és rendszeresített munkaidőn belüli gyógytornán a felperes nem tud részt venni, az, hogy magán gyógytornászhoz jár, a felperes esetében a bíróság álláspontja szerint elfogadható, ezzel kapcsolatos költségeit, a gyógytorna költségét, illetve a sport terápiás foglalkozások számláit a felperes csatolta. Utal a bíróság arra, hogy ezen tevékenységek balesettel való összefüggését a bizonyítási eljárás egyéb adatai is alátámsztották , a felperes a tanúvallomások és saját nyilakozata szerint a balesetet megelőzően nem járt úszni. A felperes az erre vonatkozó 7.000,- forint megítélését vagylagosan kérte, figyelemmel arra, hogy a sport terápiás tevékenységeket a gyógytornász javaslatára egyelőre felfüggesztette. Az edzőtermi bérlet a bíróság szerint nem hozható kétséget kizáróan a perbeli balesettel összefüggésbe, így, mint bizonyítatlant nem vett figyelembe.  

A Ptk. 75. § (1) bekezdése értelmében a személyhez fűződő jogokat mindenki köteles tiszteletben tartani, e jogok a törvény védelme alatt állnak. A Ptk. 76. §-a értelmében a személyhez fűződő jogok sérelmét jelentik különösen mások mellett a testi épség és az egészség megsértése. A felperes a Ptk. 84. § (1) bekezdés e.) pontja alapján kártérítést követelhet a polgári jogi felelősség szabályai szerint. 

A pénzbeli kártérítésnek a nem vagyoni károknál az a funkciója, hogy az elszenvedett sérelem hozzávetőleges kiegyensúlyozására olyan vagyoni szolgáltatás nyújtásával gondoskodjék, amely az elszenvedett sérelemmel körülbelül egyenértékű, másnemű előnyt nyújt. A nem vagyoni kártérítés egyik funkciója tehát a kompenzáció, amely nem más, mint a személyi sérelem, hátrány hozzávetőleges kiegyensúlyozása, pénzbeli szolgáltatás nyújtásával. A kompenzáció tönkretett életlehetőséget helyettesítő, kiegyensúlyozó, az elszenvedett helyett más nemű előnyt nyújtó funkciókat tölt be. 

A bíróság a nem vagyoni kártérítés összegénél figyelemmel volt annak tényére, hogy a fiatal felnőtt felperes rendkívül súlyos, a háti XII. csigolya elmozdulással járó törését szenvedte el, továbbá bal kezében található salykacsont törést is elszenvedett. A felperesnek az elsődleges gyógyulási ideje a műtéttől számítva két hónapig tartott, a törés gyógyulás szövődmény mentes volt, a végállapot azonban összesen két évet és egy újabb műtétet igényelt. A felperes által elszenvedett csigolyatörés 18%-os össz-szervezeti egészségkárosodással, 23%-os munkaképesség csökkenéssel járt. A kézsérülése a salykacsont törésből 6%-os össz-szervezeti egészségkárosodás, 8%-os munkaképesség csökkenése származott, mely 10%-os munkaképesség csökkenéssel jellemezhető. A bíróság figyelembe vette azt is, hogy a felperesnél a gerinc- mind a kézfunkcióban további romlás várható. A fiatal 20 éves felperes egy rendkívül súlyos autóbalesetet szenvedett el, egyrészt át kellett élnie a balesettel járó traumát, a gépkocsi az ütközést követően a tetejére fordult, majd oldal irányú mozgásokat is végzett, többször ütközött, míg a végállapotot elérte, melynek következtében szenvedte el a felperes a sérüléseit, őt tűzoltók szabadították ki a gépjárműből. Ezt követően a felperesnek hónapokig tartó erős fájdalmakkal kellett együtt élnie, fájdalmai a mai napig fennállnak, a szakértői vélemény szerint a felperes számára gyakorlatilag állandóan fennálló, változó erősségű fájdalmakkal kell együtt élnie, mely fokozott testi és lelki megterheléssel jár. A felperesnek a sajkacsont baleseti eredetű deformitása miatt mind a gerinc, mind a bal kéz területén várható az arthrosis kopás idő előtti megjelenése. 

A 20 éves fiatal felperes esetében a nehéz fizikai munka orvosilag nem ajánlott. A felperesnek a korábban kedvelt és általa versenyszerűen űzött tájfutó tevékenységet teljes egészében abba kellett hagynia, a felperesnél a labdajátékok végzése is elnehezített. A felperest a sérülései a sportos életvitelben jelentősen akadályozzák, számára leginkább az úszás igazolt orvosilag. 

Figyelembe vette a bíróság a nem vagyoni kártérítés mértékénél annak tényét is, hogy a felperes nehezen élte meg fiatal felnőtt férfiként azt a fajta kiszolgáltatottságot, amelyet a csigolyatörése miatt a fűzőben való mozgás nehezítettség okozott, illetve az, hogy édesanyja segítségére, ápolására szorul.

A perben bizonyítást nyert annak ténye, hogy a felperes korábbi közlekedési fóbiája, amely már kezelés hatására javuló tendenciát mutatott, ezen súlyos baleset következtében újból a tünetek felerősítését eredményezte, a felperes azóta is pszichológushoz jár.

A nemvagyoni kártérítés összegénél értékelendő, hogy a felperes hosszabb ideig volt kénytelen elviselni kézfájdalmát, majd az azzal járó hátrányokat élete végéig viselni kénytelen, hogy törését később diagnosztizálták, és az tökéletesn nem gyógyult.

A felperes által előterjesztett többleterő kifejtéssel kapcsolatban előterjesztett járadék igény a bíróság álláspontja szerint az alábbiak szerint nem alapos.

A Fővárosi Ítélőtábla Polgári Kollégiuma által 1/2011. (III.28.) számú határozatával elfogadott kollégiumi vélemény szerint, a Ptk. 356.§ (3) bekezdésében a jelentős testi fogyatékosság és rendkívüli munkateljesítmény kifejezésekkel körülírt tényállási elemek vizsgálata során azt kell feltárni, hogy a károsultnak a balesetre visszavezethető testi fogyatékossága, megváltozott személyi adottságai, valamint az általa ténylegesen betöltött munka, illetőleg a konkrét munkafeladatok alapulvételével a baleset utáni jövedelmének eléréséhez mennyiben van szüksége rendkívüli munkateljesítményre. Ez akkor állapítható meg, ha a munkáját csak erejének olyan rendkívüli megfeszítésével tudja ellátni, amely a Ptk. 4.§ (4) bekezdésére, valamint a Ptk. 340.§ (1) bekezdésére figyelemmel az adott helyzetben általában már nem elvárható. 

A Ptk. 356.§ (3) bekezdése közvetlenül nem a baleseti járadék jogalapjára vagy feltételeire, hanem a járadék alapjául szolgáló keresetveszteség számításának módjára, ezen belül a baleset utáni jövedelem figyelembe vehető összegének meghatározására tartalmaz rendelkezéseket. A rendkívüli munkateljesítmény önállóan nem lehet alapja a járadékigénynek, csak a kártérítésre vonatkozó más rendelkezésekkel együtt alkalmazható. 

A Ptk. 356.§ (1) bekezdésének, valamint (3) bekezdésének együttes alkalmazásából következik, hogy a rendkívüli munkateljesítményből származó speciális jogkövetkezmények levonásához mind az (1) bekezdésben, mind a (3) bekezdésben meghatározott feltételeknek fenn kell állniuk. A baleset előtti és utáni jövedelem közötti különbözet vizsgálata során e feltételek fennállása akkor is megállapítható, ha a kereset-különbözet csak a rendkívüli munkateljesítménnyel elért jövedelem figyelmen kívül hagyásával mutatható ki. 

A Ptk. 355.§ (3) bekezdése szerinti kártérítési módnak egy speciális körét alkotják a munkaképesség-csökkenésre alapján igényelhető, jövedelmet pótló járadékok (Ptk.356.§ (1) bekezdése). Az erre való jogosultságot a jogalkotó kettős feltételhez köti: kára ilyen formán történő megtérítését az igényelheti, akinek egyrészt munkaképessége baleset folytán csökkent, másrészt e miatt a baleset utáni jövedelme nem éri el a baleset előtti keresetét. Technikailag ebbe a kettős feltételbe ágyazza bele és annak második eleméhez - a baleset előtti és utáni jövedelem közötti különbözethez - kapcsolja hozzá a jogalkotó a rendkívüli munkateljesítményből eredő jogkövetkezményt. A Ptk. 356.§ (3) bekezdése ugyanis azt mondja ki, hogy e különbözet kiszámítása során a rendkívüli munkateljesítéssel elért jövedelmet figyelmen kívül kell hagyni. 

Ebből a technikai megoldásból okszerűen következik a szabályozás azon sajátos vonása, miszerint a rendkívüli munkateljesítmény ténye nem vált ki önálló jogkövetkezményeket, hanem a Ptk. 356.§ (1) bekezdésében meghatározott feltételrendszer keretében, a baleset előtti és utáni jövedelem közötti különbözet számítására vonatkozóan fejti ki hatását. 

A bíróság ellentétben a felperes által hivatkozottakkal, nem tudott eltekinteni annak tényétől, hogy a felperes a balesetet megelőzően még tanulói jogviszonyban állt, a balesetet megelőzően 2013. augusztusi elhelyezkedését megelőzően munkaviszonnyal nem rendelkezett, jövedelemszerző tevékenységet nem folytatott, így tehát nem volt olyan bázis érték, amelyhez képest viszonyítani lehetett volna, hogy a baleset következtében elszenvedett sérülései, illetve ezáltal kialakult állapota miatt milyen többlet erőt kénytelen kifejteni a korábbi munkavégzésében kifejtettekhez képest. 

A felperesi jogi képviselő által csatolt Pécsi Ítélőtábla határozatában írtak jelen eljárásra arra tekintettel nem alkalmazhatóak, a részben eltérő és a megítélés szempontjából releváns tényállásbeli különbözőség miatt. A hivatkozott döntésben a tanult szakmájának megfelelő munkakörben helyezkedett el a felperes, így a tanult szakmájában foglalkoztatottak jövedelmét alapul lehetett venni. Azonban jelen peres eljárásban mind a szakértői vélemény, mind a munkaköri leírás, mind pedig maga a felperes elmondása alapján is megállapítható volt annak ténye, hogy a felperes nem autószerelőként, tehát tanult szakmájában és nem is belföldön, hanem azt meghaladó mértékű megterhelést jelentő nehéz gépszerelői munkakörben foglalkoztatott jelenleg, így tehát sem a külföldi munkavégzés miatt, sem a magyarországi autószerelői átlagkeresetet nem lehetett így alapul venni. 

Kétséget kizáróan meg lehetett azonban állapítani jelen perben az igazságügyi orvosszakértő szakértői véleményének kiegészítése, illetve tárgyaláson tett nyilatkozata, valamint a felperes munkaköri leírásával kapcsolatos orvosszakértői megállapítások alapján annak tényét, hogy a felperes a balesetben elszenvedett sérülései, mind a háti gerinc csigolyának a törése, mind pedig a bár nem domináns kéz sérülése miatt munkáját erejének többlet megfeszítésével tudja végezni, melynek mértékét a szakértő 36%-os összegben állapította meg. 

A bíróság álláspontja szerint mindenképpen kompenzálandó annak ténye, hogy a felperes  egészséges fiatalként ezen jelenleg betöltött munkakört a baleset nélkül fájdalmak nélkül láthatná el, így az e körben másodlagosan előterjesztett nem vagyoni kártérítést jogalapjában arra alkalmasnak találta. Az e körben előterjesztett 20.000.000,- forint összegű kártérítés azonban eltúlzott összegű,  jövőbeli, bizonytalan esemény az, hogy a felperes milyen időszakban fogja betölteni ezt a munkakört, erre tekintettel ennek bizonyítatlanságát az alperes terhére értékelni nem lehet. 

A nem vagyoni kártérítés vonatkozásában a bíróság egyetértett a felperesi jogi képviselő azon érvelésével, hogy figyelembe kell venni annak tényét is, hogy a tanuló felperes még munkaképessége előtt elvesztette terhelhetőségének több, mint egy harmadát, mely nyilvánvalóan egész életére kiterjedő károsodást eredményezett. A bíróság 5.000.000,- forint összegű nem vagyoni kártérítésben tartotta kompenzálandónak ezt a fajta többlet erőkifejtéssel járó munkavégzést, figyelemmel arra is, hogy a felperesnek a jelenlegi munkakörében elért jövedelmének a szakértői véleményben írt százalékos mértékű többlet erőkifejtéssel kapcsolatos erő megfeszítése járadék formájában 2.790.000,- forint összegű járadék lehetett volna éves szinten, amennyiben annak megítéléshez az előzőekben írt feltételek fennálltak volna.
A bíróság figyelembe vette e körben azt az alapos alperesi hivatkozást, mely szerint a felperes számára állapotának romlásával járhat az általa betöltött munkakör, illetev az számára nem javasolt.
Az azonban a felperes javára értékelendő, hogy a munkáját tanúvallomásokkal megerősítetten is, fájdalmak mellett ugyan, de elvégzi, munkáltatója a felperes munkájával megelégedett. Annak ténye, hogy a felperes nem Magyarországon, hanem jövedelemszerző tevékenység céljából a számára anyagilag sokkal jövedelmezőbb külföldi munkavégzést választotta, melyet családi indíttatásból is választott, nem lehet a felperes terhére kell értékelni. A felperes fiatal felnőttként szenvedte el ezt a balesetet, ettől függetlenül nem a számára kényelmesebb kisebb megterheléssel, megerőltetéssel járó munkakört keresett, hanem elfogadta édesapja javaslatára azt a munkakört, amelyet jelenleg is betölt.

A bíróság figyelembe vette annak tényét is, hogy a felperes édesapja időközben nyugdíjas lett, így a szülei segítése, anyagi támogatása is a felperesre hárult, így a külföldi munkavállalás elfogadása és választása nem tekinthető a kárenyhítési kötelezettség megszegésének, azonban az nem is adhat olyan lehetősége a felperes részére, hogy az alperestől aránytalanul nagy kártérítést követeljen. 

Az alperes a felperes közrehatását 30%-os mértékben kérte figyelembe venni, figyelemmel arra, hogy a biztonsági öv használatát a felperes elmulasztotta, utazása során megszegve ezzel a közúti közlekedés szabályairól szóló 1/1975. (II.5.) Kpm. Vm. Rendelet 48. § (4) bekezdése szerinti kötelezettségét és az alperes álláspontja szerint ezáltal a Ptk. 345. § (2) bekezdésben foglaltak szerint felróhatóan közrehatott kárának bekövetkezésének. 

A alperes indítványára a bíróság ezen kérdés tisztázására műszaki szakértőt is kirendelt, a bíróság a műszaki- és az orvosszakértő együttes véleménye alapján kétséget kizáróan tudott állást foglalni arról, hogy a felperes balesetével kapcsolatos hátrányos következmények kialakulásában a biztonsági öv bekapcsolásának elmulasztása nem játszott szerepet. Az igazságügyi mérnökszakértői véleménye és tárgyaláson tett nyilatkozata alapján megállapítható annak ténye, hogy a gépjármű borulási folyamata miatt a biztonsági öv bekötése sem tudta volna megvédeni a jobb hátsó utas, a felperes sérüléseit, a csigolya törését sem. 

A gépkocsi baleset előtti sebessége 70/75 km/h lehetett. A gépkocsi tetejére borulásnál a felperes a jármű teteje felé mozdult, a feje a tetőn felütközött és nyaka erőteljesen meghajlott. Az  igazságügyi orvosszakértő a tárgyaláson előadta (51. számú jegyzőkönyv), hogy olyan gerinc hajlás történt, amely ferde, ék alakú töréssel járt, a felperesnek a csigolyája kis mértékben el is mozdult. Ez nemcsak azért következett be, mert a fejére esett, hanem azért, mert több irányból, több fajta erőbehatás érte a gerincét, melyek közül valamelyik okozta ez a sérülést. Az orvosszakértő szerint kétséget kizáróan nem állapítható meg az, hogy a balra való kimozdulás volt az, amely a felperes gerinc sérülését okozta, egyértelműen több irányú erő behatást kapott, a biztonsági öv bekapcsolása sem tudta volna megakadályozni a felperes sérülését. 

Az igazságügyi mérnökszakértő és az igazságügyi orvosszakértő személyes meghallgatásukkor (74. sorszámú jegyzőkönyv) egyértelműen nyilatkoztak arról, hogy figyelembe véve azt, hogy nemcsak az utas fentről lefelé történt mozgása, hanem az autó tetejének a benyomódása is közrejátszott a sérülés bekövetkeztében, értelemszerűen elfogyott a tér, ahol az utasnak el kellett férnie, így a sérülést a biztonsági öv rendeltetésszerű használata sem akadályozta volna meg. Az oldalirányú mozgásra és átfordulásra tekintettel a biztonsági övek a testet nem rögzítik. Az igazságügyi orvosszakértő indokát adta annak, hogy eredeti igazságügyi orvosszakértői véleményében miért rögzítette azon álláspontját, hogy a biztonsági öv használata a sérülések kialakulásában szerepet játszhatott volna. Ezt azzal indokolta, hogy annak elkészítésekor a műszaki szakértői vélemény még nem állt rendelkezésére, ugyanis akkor azzal számolt, hogy kizárólag a hátára esett a felperes és direkt törés keletkezett. Itt azonban az orvosszakértő véleménye szerint indirekt törés történt, melynél az oldal irányú mozgások és a gépkocsinak az átbillenése miatt a biztonsági öv használata azt nem akadályozta volna meg. Erre tekintettel tehát a bíróság a közrehatás mértékét nem állapította meg.

A bíróság mellőzte az alperes által előterjesztett bizonyítási indítványt a körben, hogy a bíróság hallgassa meg az alperes megbízásából eljáró 6. professzort. Itt egyetértett a bíróság a felperesi jogi képviselő álláspontjával, hogy az alperes által felkért szakértő a felperest személyesen nem vizsgálta, a felperessel nem találkozott, így szakvéleménye, amely egyébként az alperes megbízásából készült, magán szakvéleménynek tekinthető, nem ütköztethető a perben bíróság által kirendelt egyébként aggálytalan, megalapozott, követhető, világos orvosszakértői véleménnyel. A bíróságnak a kirendelt orvosszakértő szakvéleményével kapcsolatban aggálya nem merült fel, az többször kiegészítésre került, mely során mindkét peres félnek lehetősége volt a szakértői véleménnyel kapcsolatos aggályaik, illetve esetleg tisztázandó kérdéseiknek feltételére, így a bíróság a többször kiegészített orvosszakértői véleményt, mint ellentmondásoktól mentes, ítélkezésének alapjául elfogadta.

A bíróság a jóvátétel során megfizetett 200.000,- forintot nem számította be a nem vagyoni kártérítés összegébe. A jóvátétel jelentős részben egy büntetőeljárásnak a terhelt szempontjából történő kedvezőbb befejezését célozza, mint jelen esetben a vádemelésnek az elhalasztása, esetleg további büntetőjogi szankciók alkalmazásának megelőzése. A károkozó részéről fizetett jóvátétel a nem vagyoni kártérítés összegébe, amelyet a kötelező felelősségbiztosítás alapján a biztosító köteles megfizetni, egyrészt a büntetőjogi szankció jellege miatt, másrészt azért sem számítható be, mert a jelen perben nem állnak perben azok a felek, akik a jóvátétel megfizetésére vonatkozó megállapodást kötötték. Ezen megállapodás az alperes helytállási kötelezettségét nem érinti, az az alperesre nézve nem hátrányos. E megállapodásban egyébként pontosan szövegezésre került az, hogy a jóvátétel összege a nemvagyoni kártérítésbe nem számít bele, a szövegezésből ezenfelül az is kiderül, hogy a közvetítői eljárásban azt bizonyos vagyoni károk megfizetésére fizette meg a jóvátételt adó, nem pedig a kiskorú felperest ért nem vagyoni hátrányok megfizetésére. 

A késedelmi kamat mértékét a bíróság a keresettel egyezően a Ptk. 360. § (2) bekezdése alapján a járadékok vonatkozásában pedig középarányosan a Ptk. 301. § (1) bekezdésében írt mértékben állapította meg, kivéve a szünetelés idejére, a felperes az eljárás szünetelésére vonatkozó időszakra kamatkövetelést nem érvényesített.

A bíróság ítéletével a felperes a többlet erő kifejtés járadék elsődlegesen előterjesztett kereseti kérelemmel összefüggésben nagyrészt pernyertes lett, így az összesen 9.466.933,- forint pertárgy érték vonatkozásában, melynek eljárásjogi következménye, hogy követelheti a perköltségeinek megfizetését. A felperesi jogi képviselő ügyvédi munkadíját a 32/2003. (VIII.22.) IM. rendelet 3. § (1) bekezdés a) pontja alapján 500.000,- forint + ÁFA díjban kérte megállapítani, melyet a bíróság a felperesi jogi képviselő által kifejtett ügyvédi tevékenységre, a tárgyalásokon való felkészült megjelenésre, az előkészítő iratokra tekintettel azzal arányosnak találta, annak mérséklésére nem látott okot.

A felperes perköltségként érvényesítheti még a 120.000,- forint peres eljárást megelőző egyeztetési költséget, az 1.500,- forintos tulajdoni lap kiváltással kapcsolatban felmerült költséget, illetve a 31.726,- forint, illetve a 12.085,- forint fordítási költséget, mely a felperes munkaköri leírásával, illetve bérjegyzékével kapcsolatban felmerült. Továbbá a 25.000,- forint tanúnak kifizetett útiköltség díjat, így összesen
A bíróság az alperest a feljegyzett illeték megfizetésére a Kmr. 13. § (2) bekezdése alapján kötelezte, ugyancsak az alperes köteles viselni a perben kirendelt szakértők díját is.

P é c s , 2016. február 2.
       Dr. Szabolcs Mónika s.k. 
                       b í r ó 

Li.!

1./az anoimizálás tényét kérem a BIIR jegyzet rovatába felvezetni!

2./

Pécs, 2018. november 9.

                                                                                                bíró