Budapest Környéki Törvényszék 
27.P.20.238/2017/21. 	

A Budapest Környéki Törvényszék, mint elsőfokú bíróság a személyesen eljárt felperes neve   (....) felperesnek  - a ... jogtanácsos (....) által képviselt alperes neve  (....)  alperes ellen személyiségi jog megsértése és sérelemdíj iránt indított perében meghozta a következő

Í T É L E T E T

A bíróság megállapítja, hogy az alperes azzal, hogy a felperes 2014. március 15. napjától 2016. szeptember 27. napjáig előterjesztett végrehajtási kérelmei ügyében csupán részben és késedelmesen intézkedett, az elsőfokú eljárást ésszerű határidőn belül nem fejezte be, megsértette a felperes családi- és magánélethez való jogát, valamint emberi méltóságát. 
Egyúttal az alperest a további jogsértéstől eltiltja. 

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felperesnek 300.000.- (háromszázezer) forint sérelemdíjat. 

Ezt meghaladóan a felperes keresetét elutasítja. 

A bíróság kötelezi a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 65.000.- (hatvanötezer) forint rész-perköltséget, míg külön felhívásra az államnak 42.000.- (negyvenkétezer) forint kereseti illetéket. 
A fennmaradó 18.000.- (tizennyolcezer) forint kereseti illetéket az állam viseli. 

Az ítélet ellen a kézhezvételtől számított 15 napon belül a Fővárosi Ítélőtáblához címzett, de a Budapest Környéki Törvényszéken benyújtandó fellebbezésnek van helye, 
- az a fél, aki a kapcsolatot papír alapon tartja a bírósággal, a fellebbezést írásban köteles benyújtani,
- az a fél, aki elektronikus úton tartja a kapcsolatot a bírósággal, a fellebbezést elektronikus úton köteles benyújtani.

A jogi képviselet kötelező az Ítélőtábla előtti eljárásban az ítélet, valamint az ügy érdemében hozott végzések ellen fellebbezést (csatlakozó fellebbezést), továbbá a Kúria előtti eljárásban a Pp. 235.§.-ában meghatározott fellebbezést (csatlakozó fellebbezést) és a felülvizsgálati kérelmet (csatlakozó felülvizsgálati kérelmet) előterjesztő fél számára. 

Ha a jogi képviselet kötelező, a jogi képviselő közreműködése nélkül eljáró fél perbeli cselekménye és nyilatkozata hatálytalan, kivéve a Pp. 73/B. § (2) bekezdésében szabályozott eseteket, vagy ha az adott perbeli cselekményre nézve a meghatalmazott útján történő eljárást kizárja. 

A bíróság tájékoztatja a peres feleket arról, hogy a másodfokú bíróság az ítélet ellen irányuló fellebbezést tárgyaláson kívül bírálhatja el, ha a fellebbezés csak a kamatfizetésre, a perköltség viselésére, vagy összegére vonatkozik, vagy csak a le nem rótt illeték megfizetésével, vagy a teljesítési határidővel kapcsolatos, illetőleg ha a fellebbezés csak az ítélet indokolása ellen irányul. A felek ezekben az esetekben is kérhetik a tárgyalás tartását. 

A peres felek a fellebbezési határidő lejárta előtt előterjesztett közös kérelmükben kérhetik a fellebbezés tárgyaláson kívüli elbírálását. 

I N D O K O L Á S 

A bíróság a per adatai alapján az alábbi tényállást állapította meg:

A felperes és ... élettársi kapcsolatából született .... napján ... nevű gyermekük. A felperes és élettársa kapcsolata megromlott, 2008. év októberében külön költöztek. ... a kiskorú gyermekkel együtt ...re, szüleihez költözött. A ... Járásbíróság előtt .... sorszám alatt a felperes és ... 2013. június 12. napján, aznap jogerős egyezséget kötött, amely szerint az élettársi kapcsolatukból született ... nevű gyermek az anyja nevelésében és gondozásában nyer elhelyezést. A felperes kötelezettséget vállalt a gyermektartásdíj fizetésére, megállapodtak a gyermekkel való kapcsolattartásban oly módon, hogy a felperest a folyamatos kapcsolattartás 2013. június 12. napjától kezdődően megilleti minden héten kedden 17 órától 19 óráig, az elvitel jogával 2013. szeptember 1. napjáig. A folyamatos kapcsolattartás a felperest minden héten szombaton 10 órától 19 óráig illette meg a felperes lakóhelyén azzal, hogy 12 órától 15 óráig megillette a gyermek elvitelének joga. 2013. szeptember 1. napjától 2014. szeptember 1. napjáig a folyamatos kapcsolattartás minden héten szombaton 10 órától ugyanaznap 19 óráig az elvitel jogával, míg 2014. szeptember 1. napjától kezdődően a folyamatos kapcsolattartás minden páros héten pénteken az oktatás befejezésétől, de legkésőbb 16 órától ugyanazon hét vasárnap 15 óráig illeti meg az elvitel jogával. 

Az időszakos kapcsolattartás felperest 2013. június 12. napjától kezdődően a páros ünnepek (karácsony, húsvét, pünkösd) második napján 10 órától 19 óráig az elvitel jogával, továbbá 2014. szeptember 1. napjától kezdődően az évközi iskolai szünidők második felében a kezdő nap 10 órától a záró nap 18 órájáig az elvitel jogával illette meg. Megállapodtak ezenkívül a nyári szünidei időszakos kapcsolattartás módjában is. 

A felperes előadása szerint ... anya a kapcsolattartást folyamatosan akadályozta, a kapcsolattartásra a gyermeket semmilyen módon nem készítette fel, emiatt több alkalommal a gyámhivatalhoz fordult a kapcsolattartás végrehajtása érdekében. A ...i Járási Gyámhivatal a .... számú végzésével a kapcsolattartás végrehajtását rendelte el.

Az ... Törvényszék, mint másodfokú bíróság 2014. július 4. napján kelt ...
számú végzésével ideiglenes intézkedésként feljogosította a felperest, hogy 2014. július 17-től minden héten kedden 16 órától délután 18 óráig a Kistérségi Humánszolgáltató Központ Családsegítő Szolgálatán, a szolgálat munkatársának jelenlétében kapcsolatot tartson. A ... Ítélőtábla 2014. augusztus 25. napján kelt és jogerőre emelkedett döntésével az ... Törvényszék határozatát részben megváltoztatta. A felperes előadása szerint az ... Törvényszék előtt a kapcsolattartás tárgyában egyezséget kötöttek, melyet a Törvényszék a 2014. október 1. napján kelt .... sorszámú végzésével jóváhagyott.

A felperes a kapcsolattartás végrehajtása ügyében több alkalommal kezdeményezett végrehajtási eljárást a korábban első fokon eljáró ...i Járási Gyámhivatal, majd 2014. év februárjától illetékessé vált ... Járási Gyámhivatal előtt. A felperes 2013. szeptember 21-től terjesztett elő végrehajtási kérelmeket - 9 kérelmet - az akkor illetékes ...i Járási Gyámhivatalhoz. A ...i Járási Gyámhivatal elrendelte a végrehajtást, a határozatot azonban a ... Megyei Kormányhivatal Szociális és Gyámhivatala megsemmisítette és új eljárás lefolytatását rendelte el. Illetékességváltozás folytán 2014. év februárjában került az ügy a ... Járási Gyámhivatalhoz.

A felperes kimutatása szerint 2013. július 9. és 2016. szeptember 27. között összesen 180 esetben nyújtott be végrehajtási kérelmet a kapcsolattartási ügyben, ezen belül a peresített időszakban, 2014. március 15. és 2016. szeptember 27. között összesen 144 esetben.

A ... Járási Gyámhivatal a .... számú végzésében a felperes kapcsolattartás végrehajtása, valamint igazolt költségeinek megtérítésére irányuló kérelmét a 2013. július 9., 22, 23, 25 napok tekintetében elutasította, mivel nem volt egyértelműen megállapítható az anya hibája a kapcsolattartások elmaradásával összefüggésben. A felperes jogorvoslati kérelemmel fordult a alperes neve Szociális és Gyámhivatala felé. A másodfokon eljáró hivatal az első fokon eljáró Járási Gyámhivatal döntéseit részben helybenhagyta, egybefoglalt döntésében .... számon részben új eljárás lefolytatására kötelezte az első fokon eljáró gyámhivatalt. A felülvizsgálati kérelemmel egyidejűleg a felperes 2015. február 4. napján érkeztetett kérelmében felügyeleti eljárást kezdeményezett, sérelmezve, hogy az alperes a .... számú egybefoglalt döntésében 2013. december 26-28-a közötti időpont tekintetében új eljárás lefolytatására kötelezte a ... Járási Gyámhivatalt, de döntés 2015. január 28. napjáig nem született.

Az alperes a vizsgálat eredményeképpen 2015. március 10. napján kelt .... számú végzésében felhívta a ... Járási Hivatal Járási Gyámhivatalát, hogy a felperes 2013. szeptember 21. és 2014. október 7. közötti időpontokra vonatkozóan benyújtott - kapcsolattartás végrehajtására irányuló - eddig el nem bírált kérelmeit vizsgálja meg és 21 napon belül hozza meg döntéseit, valamint a alperes neve Szociális és Gyámhivatal által .... számú végzésében elrendelt 2013. december 26. és 28. napjai vonatkozásában lefolytatott új eljárás eredményéről adjon tájékoztatást. Miután az első fokon eljáró hatóságtól válasz nem érkezett, 2015. május 18. napján a .... számú megkeresésükben sürgették az első fokú határozatot a végzésben foglaltak teljesítéséről történő tájékoztatás megküldésére. Az első fokon eljárt hatóság 2015. június 29. napján 44 időpont tekintetében hozott érdemi döntést. A döntésekkel szemben felperes jogorvoslati kérelmet nyújtott be a 2015. július 27-én és 2015. augusztus 11. napján érkezett fellebbezésében. Az alperes a jogorvoslati kérelmek alapján 2015. november 15. napján 21 darab másodfokú döntést hozott - alperesi hivatkozás szerint. A másodfokú döntésekkel szemben a felperes bírósági felülvizsgálati kérelemmel élt.

A felperes időközben a ... Járási Hivatal Járási Gyámhivatalához a kapcsolattartás végrehajtása tárgyában benyújtott kérelmei elbírálásának elmaradása miatt a Pest Megyei Főügyészség Közérdekvédelmi Osztályánál is eljárást kezdeményezett, hivatkozva arra, hogy a kérelmei elbírálásának elmaradása miatt 2014. december 15. napján a alperes neve Szociális és Gyámhivatalához fordult annak érdekében, hogy a felügyeleti szerv az első fokú gyámhivatalt az eljárások soron kívüli lefolytatására utasítsa, azonban kérelmére nem kapott választ.

A Pest Megyei Főügyészség Közérdekvédelmi Osztálya .... számú 2015. május 20. napján kelt válaszában rögzítette, hogy a felperes 2014. december 12. napján kelt, a
Kormányhivatalhoz 2014. december 15. napján érkezett beadványa alapján a Kormányhivatal a Járási Gyámhivatal eljárását megvizsgálta, a mulasztással érintett végrehajtási kérelmek vonatkozásában a Járási Hivatalt az érdemi döntés meghozatalára utasította, azonban eljárása során a Ket. 20. § (2) bekezdésében foglalt határidőt túllépte, továbbá a felperes 2015. január 28-án kelt és a Kormányhivatalhoz 2015. február 4. napján érkezett kérelmére a vizsgálat lefolytatásához szükséges adatok beszerzése iránt késedelmesen intézkedett. Ennek alapján jelzést nyújtott be a alperes neve vezetőjéhez, melyben felhívta figyelmét a határidő mulasztásra, illetve indítványozta a 2013. december 26. és 28. napján elmaradt kapcsolattartás végrehajtására irányuló kérelem tárgyában indult elsőfokú eljárás vizsgálatának soron kívüli befejezését. 

Az alperes a felperes kizárási kérelme alapján 2015. november 17. napján kelt .... számú végzésével a ... Járási Hivatal Gyámügyi Osztálya illetékességének fennállásáig a ... Járási Hivatal Hatósági és Gyámügyi Osztályát jelölte ki. A felperes által kimutatott összefoglaló táblázat szerint a végrehajtási kérelmeire történő ügyintézés időtartama a határidőt 2014. március 15-től számítva az elsőfokú gyámhivatali ügyintézés tekintetében 105 és 488 nap közötti, míg a másodfokú gyámhivatali esetében 105 és 242 nap közötti időtartamú.

A felperes felemelt keresetében annak megállapítását kérte, hogy az alperes a ... Járási Hivatal Járási Gyámhivatalához a kapcsolattartás végrehajtása iránt benyújtott kérelmei alapján indult eljárásokban több alkalommal jelentősen túllépte a jogszabály által meghatározott ügyintézési határidőt, ezzel megsértette a tisztességes eljáráshoz, valamint a jogszabályban megállapított határidőben történő döntéshez való jogát. Amiatt, hogy az alperes az ügyintézés során a rendelkezésére álló határidőket többszörösen túllépte, továbbá érdemi intézkedést nem hozott 2014. március 15.és 2016. szeptember 27. közötti időszakban csak korlátozottan tudott találkozni gyermekével, ezért az alperesnek felróható okból súlyosan sérült a zavartalan kapcsolattartáshoz és a családhoz való joga. A kapcsolattartás végrehajtása tárgyában előterjesztett kérelmeinek az ésszerű időn belül való el nem bírálása okán sérült az emberi méltósága, a magán- és családi élet tiszteletben tartásához való joga is. Kérte az alperes eltiltását a további jogsértéstől és marasztalását 1.000.000.-forint összegű sérelemdíjban. Hivatkozott arra, hogy az emberi méltóság, mint nevesített személyiségi jog körébe tartozik a családi kapcsolatok megélése, a magánélethez való jog, a család az emberi lét meghatározó eleme. A kapcsolattartás végrehajtása tárgyában előterjesztett kérelem ésszerű időn belül való el nem bírálása ezen emberi kötelék kialakulását, megélését gátolja, ezért az emberi méltósága is sérült. 
Keresete jogalapját a Ptk.4:678. §-ában, az Emberi Jogi Egyezmény 8. cikkében biztosított családhoz való jogában, a Ptk. 2:118. §-ában jelölte meg. Hivatkozott többek között a 2011. június 14-i Németh Zoltán-Magyarország elleni ügyére (Emberi Jogok Európai Bírósága 29.436/05.szám) 

Előadta, hogy a gyámügyi eljárások hiábavalósága, az elhúzódó határidők egyértelműen súlyos sérülést okoztak családi életében, önrendelkezési jogát is sértették azzal, hogy a lányához fűződő személyes kapcsolata jelentős mértékben az alperes döntéseitől függött, nem saját akaratától, nem adatott meg számára a döntés szabadsága. Előadta, hogy a gyámhatóság amennyiben jogszabályi kötelezettségeinek megfelelően jár el, döntéseivel kisebb-nagyobb mértékben beavatkozik a családi életbe, hisz például kapcsolattartásra vonatkozó szabályokat alkot, azokat végrehajt, védelembe vesz, amennyiben nem, vagy nem kellő mértékben avatkozik be a családi életbe, nem tölti be funkcióját. Ezért azt a kellően hatékony beavatkozást kellene megtennie, amellyel biztosítható a kapcsolattartásra vonatkozó egyezség szabályozása. Azzal is sérthet érdeket, ha nem, vagy nem kellő mértékben avatkozik be, vagy nem kellő időben teszi azt. Az ügyintézési határidők alperes általi semmibe vevése a hatékony intézkedések hiánya miatt a per tárgyául meghatározott időszakban gyermekével nagyon korlátozott volt a kapcsolata, mindez kihatással volt életére, a lányával való kapcsolata a kapcsolattartás hiánya miatt súlyos sérelmet szenvedett, lehetetlenné vált az apaság megélése. A jogi eljárások hiábavalósága, a hatékony szankciók hiánya, az állam hatósági funkcióiba vetett hitét lerombolta, hiszen jogorvoslati lehetőségeit lényegében megszüntette az éveken át tartó ügyintézés. 
A gyermekével való kapcsolattartások 2017. február-március-áprilisában - amely a peresített időszakon kívül esett - az anyai tiltás miatt egyáltalán nem valósult meg, míg a peresített időszakban ugyan rendszeres volt, azonban azok egy perctől maximum egy óra közötti időtartamot öleltek át. A megállapított kapcsolattartások nem valósulhattak meg, egy hétvégére egy szünetben sem tudta gyermekét elvinni, illetve vele találkozni. 

Előadta, hogy alperes kötelezettsége a kapcsolattartásra vonatkozó szabályozás végrehajtása, ennek érdekében a jogalkotó számos eszközt adott a kezébe, a Gyer.33. §-ában foglaltaknak megfelelően (figyelmeztetés, bírság, védelembevétel, szülői felügyeleti jog megváltoztatása). Az alperes 89 esetben állapította meg az édesanya önhibáját a kapcsolattartások vonatkozásában, ezeket gyakran 12-24, esetenként 36 hónappal a végrehajtási kérelem benyújtása után. Mivel a végrehajtási kérelmeket és az azokra történő fellebbezéseket   határidőben nem bírálta el és nem hozott hatékony intézkedést a kapcsolattartásra vonatkozó szabályok betartása érdekében, a felperes a kapcsolattartáshoz fűződő jogát hatóságként nem védte meg. Az alperes tétlenkedése oda vezetett, hogy lánya és közte végül - gyermek kapcsolat jelentős sérelmet szenvedett. 
Állította és az anya leveleit csatolta annak alátámasztására, hogy a gyermek édesanyja a nem jogerős kapcsolattartás pótlásait is szeretné pótolni 2018. év nyarán, amely az alperes által kiszabott bírságok, elmarasztaló határozatok hatására történt. Amennyiben a határozatok korábban - határidőben - megszületnek, az édesanya is hamarabb kezdi a kapcsolattartásokat pótolni és jogkövető magatartást tanúsítani. 

Az alperes a kereset elutasítását kérte, hivatkozva arra, hogy eljárása a felperes személyiségi jogát nem sértette. Állítása szerint az eljárásjogi jogszabálysértések következtében a felperest elsősorban ügyfélként eljárási jogaiban érte sérelem, amely önmagában nem tekinthető személyiségi jogi jogsértésnek. Az alperes 43. esetben az ügyintézési késedelmet elismerte. Álláspontja szerint a felperest nem érte olyan hátrány, amely az emberi mivoltában sértette volna, így az emberi méltóság sérelme nem állapítható meg. Amennyiben a felperes a családi élet tiszteletben tartásához való joga sérült, még az esetben is az emberi méltóság sérelme  csak akkor lenne megállapítható, ha a jogsértő magatartás a nevesített személyiségi jogon túlmenően további érdeksérelmet okozott volna, mivel minden nevesíthető személyiségi jog az emberi méltóságra vezethető vissza. 
Kiemelte, hogy a gyermeket nevelő szülő, illetve más személy kötelessége a zavartalan kapcsolattartás biztosítása, amelyet elsősorban a szülőknek közösen, együttműködve kell elősegíteniük, a hatóság a családi életbe csak a legvégső esetben szólhat bele. Hivatkozott arra, hogy a felperes több beadványa idő előtti volt. Az önhiba fennállását a gyámhivatalnak vizsgálnia kell és csak ennek megállapítása után lehetséges a végrehajtás elrendelése. Hivatkozott a Gyer. 84. § (1) bekezdésére, többek között, valamint a 149/1997.(IX.10.) Korm. rendelet (Gyer.) szabályaira. Hivatkozott arra, hogy a hatóság aktívan érdemi intézkedéseket is téve fellépett a probléma orvoslása érdekében, ennek során az eljárások időtartama alatt pszichológus kirendelésére, közvetítői eljárása és mediátor kirendelésére is sor került. A gyámhivatal a jogszabály nyújtotta kereteken belül igyekezett tisztázni a tényállást, és a szükséges eszközökkel a kapcsolattartást elősegíteni. A másodfokú hatóság pedig felügyeleti jogkörében eljárva megtette a szükséges intézkedéseket. Álláspontja szerint azokban az esetekben, amelyekben a végrehajtás elrendelésének helye volt, az eljárásjogi szabálysértések nem okoztak olyan mértékű hátrányt a felperesnek, mely a magán- és családi élet tiszteletben tartásához fűződő személyiségi jogát oly mértékben sértette, amely megalapozná az általa kért sérelemdíj összegét. A hatósági ügyintézők nem az ártás szándékával cselekedtek, az alperest kizárólag gondatlanság terheli. Az eljárásjogi jogszabálysértések nem az emberi méltóság megsértését célozták. Az is figyelembe veendő, hogy felperes számos kérelmet terjesztett elő, ami megterhelést jelentett a hatóság részére, amely enyhítő körülményként szolgálhat. A kapcsolattartás megvalósulásának elmaradása nem kizárólag az alperes ügyintézési késedelme miatt következett be. Amennyiben az anya a kapcsolattartással összefüggésben őt terhelő kötelezettségeket nem teljesíti, a felperes a jogszabályoknak megfelelő hatósági eljárás ellenére sem gyakorolhatja szülői jogait. 

Előadta, hogy 46 esetben a felperes végrehajtás kérelem elutasításának volt helye, vagy valamilyen oknál fogva az nem volt végrehajtható, 42 esetben pedig ugyancsak felperesnél jelentkező okból kifolyólag nem lehetett elrendelni a kapcsolattartás végrehajtását, így a pótlás megkísérlésének elmaradása miatt fellebbezés, vagy a végrehajtási kérelem elkésettsége, illetve be nem nyújtása miatt, vagy mert a felperes a megjelölt időpontban nem volt jogosult a kapcsolattartásra. 
Vitatta a sérelemdíj mértékét, azzal, hogy a felperes is közrehatott abban, hogy a megjelölt kapcsolattartási időpontokban nem lehetett elrendelni végrehajtást. E körben értékelendő, hogy a kapcsolattartások meghiúsulása nem kizárólag alperes eljárásjogi jogszabálysértése miatt következett be, megállapítható felperes közrehatása is, továbbá enyhítő körülményként figyelembe veendő felperes folyamatos kérelmeinek előterjesztése, amely a gyors és hatékony ügyintézés korlátját jelentette. Az alperesi ügyintézőket szándékosság nem terheli, az eljárásjogi jogszabálysértések nem az emberi méltóság megsértését célozták. Másodlagosan a sérelemdíj összegének mérséklését kérte. 

A bíróság megítélése szerint a felperes keresete részben alapos az alábbiak szerint: 

A bíróságnak a Fővárosi Ítélőtábla ....sorszámú végzése szerint - amely végzéssel a Budapest Környéki Törvényszék ....sorszámú ítéletét hatályon kívül helyezte - annak vizsgálatát kellett elvégezni, hogy a szülők egymással szemben tanúsított magatartásából, illetve a szülő és gyermek közötti kapcsolatból levezethető sérelmen felül a kifogásolt gyámhatósági eljárási késedelem, mulasztás eredményezett-e a felperesi oldalon olyan személyiségi jogsértést, amely jogvédelmet igényel és amely igazoltan az alperes mulasztására vezethető vissza. 

Az Alaptörvény I. cikkének (1) bekezdése szerint az EMBER sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait tiszteletben kell tartani. Védelmük az állam elsőrendű kötelezettsége.
A (2) bekezdése szerint Magyarország elismeri az EMBER alapvető egyéni és közösségi jogait.
Az Alaptörvény VI. cikk (1) bekezdése kimondja, hogy mindenkinek joga van ahhoz, hogy magán - és családi életét, otthonát, kapcsolattartását és jó hírnevét tiszteletben tartsák. 
A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 4. § (1)-(3) bekezdése értelmében az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog és az eljárás során az anyanyelv használatának joga. 
A közigazgatási hatóság a nem jogszabályszerű eljárással okozott kárt a polgári jog szabályai szerint megtéríti. 
A közigazgatási hatóság nem jogszabályszerű eljárása következtében személyiségi jogában megsértett jogalany számára sérelemdíjat fizet. 

A Ket. 33. § (1) bekezdése szerint  a határozatot, az eljárást megszüntető végzést, valamint a másodfokú döntést hozó hatóságnak az első fokú döntést megsemmisítő és új eljárásra utasító végzését az (5) bekezdésben meghatározott időponttól számított huszonegy napon belül kell meghozni és gondoskodni a döntés közléséről. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig törvény állapíthat meg. Ha e törvény valamely eljárási cselekmény teljesítésének vagy végzés meghozatalának határidejéről nem rendelkezik, a hatóság haladéktalanul, de legkésőbb nyolc napon belül gondoskodik arról, hogy az eljárási cselekményt teljesítse vagy a végzést meghozza.
   
A Ket. 33. § (3) bekezdés a), c) és k) pontja szerint ha a jogszabály ezt nem zárja ki, az ügyintézési határidőbe nem számít be a hatásköri vagy illetékességi vita egyeztetésének, valamint az eljáró hatóság kijelölésének időtartama, a jogsegélyeljárás időtartama, a hiánypótlásra, illetve a tényállás tisztázásához szükséges adatok közlésére irányuló felhívástól  az annak teljesítéséig terjedő idő, a hatósági megkeresés, vagy a döntés postára adásának napjától annak kézbesítéséig terjedő időtartam, valamint a hirdetményi, továbbá a kézbesítési meghatalmazott és a kézbesítési ügygondnok útján történő közlés időtartama. 
A Ket. 33. § (5) és (6) bekezdése szerint az ügyintézési határidő a kérelemnek az eljárásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósághoz történő megérkezését követő napon, hivatalbóli eljárás esetén az első eljárási cselekmény elvégzésének napján kezdődik. A fellebbezés elbírálására jogosult hatóság és a felügyeleti szerv eljárása esetén, valamint a megismételt eljárásban az ügyintézési határidő az ügy összes iratának az eljárásra jogosult hatósághoz érkezését követő napon kezdődik. A hatóság a felügyeleti szerv erre irányuló felhívására köteles az iratokat felterjeszteni. 
Az eljáró hatóság vezetője - ha azt jogszabály nem zárja ki- az ügyintézési határidőt annak letelte előtt kivételesen indokolt esetben egy alkalommal, legfeljebb 21., a (2) bekezdésben meghatározott esetekben legfeljebb 15 nappal meghosszabbíthatja. Amennyiben az ügyintézési határidő rövidebb, mint 21 nap, az legfeljebb csak az ügyintézési határidő mértékével hosszabbítható meg. A végzésben a határidő-hosszabbítás indokait kifejezetten meg kell jelölni. 

A 2013. évi V. törvény (Ptk.) 2:42. § (1) és (2) bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz, hogy törvény és mások jogainak a korlátai között személyiségét, így különösen a magán- és családi élet, az otthon, a másokkal való - bármilyen módon, illetve eszközzel történő - kapcsolattartás és a jó hírnév tiszteletben tartásához való jogát szabadon érvényesíthesse és hogy abban őt senki ne gátolja. Az emberi méltóságot és az abból fakadó személyiségi jogokat mindenki köteles tiszteletben tartani. A személyiségi jogok e törvény védelme alatt állnak. 

A 2:43. §-a szerint a személyiségi jogok sérelmét jelenti különösen 
a) az élet, a testi épség és az egészség megsértése;
b) a személyes szabadság, a magánélet, a magánlakás megsértése;
c) a személy hátrányos megkülönböztetése;
d) a becsület és a jóhírnév megsértése;
e) a magántitokhoz és a személyes adatok védelméhez való jog megsértése;
f) a névviseléshez való jog megsértése;
g) a képmáshoz és a hangfelvételhez való jog megsértése.
A 2:51. § (1) bekezdés a) pontja szerint akit személyiségi jogában megsértenek, a jogsértés ténye alapján - az elévülési időn belül - az eset körülményeihez képest követelheti 
a) a jogsértés megtörténtének bírósági megállapítását
b) a jogsértés abbahagyását és a jogsértő eltiltását a további jogsértéstől. 
A 4:178. § (1) bekezdése szerint A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani.  
A 2:52. § (1) bekezdése szerint akit személyiségi jogában megsértenek, sérelemdíjat követelhet az őt ért nem vagyoni sérelemért. 
A (2) bekezdés szerint a sérelemdíj fizetésére kötelezés feltételeire - különösen a sérelemdíjra köteles személy meghatározására és a kimentés módjára - a kártérítési felelősség szabályait kell alkalmazni, azzal, hogy a sérelemdíjra való jogosultsághoz a jogsértés tényén kívül további hátrány bekövetkeztének bizonyítása nem szükséges. 
A (3) bekezdés szerint a sérelemdíj mértékét a bíróság az eset körülményeire - különösen a jogsértés súlyára, ismétlődő jellegére, a felróhatóság mértékére, a jogsértésnek a sértettre és környezetére gyakorolt hatására - tekintettel, egy összegben határozza meg. 

A felperes a személyiségi jogsértés alapjául szolgáló időszakot 2014. március 15. és 2016. szeptember 27. napja között jelölte meg. 
Az alperes a késedelmes ügyintézés tényét a felperes által előadottak szerint nem vitatta, a késedelem mértékét a felperes által kimutatottak szerint nem vitatta, azt elismerte.

Magyarország Alaptörvénye 24. cikk (1) bekezdése előírja, hogy mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. A hatóságok törvényben meghatározottak szerint kötelesek döntéseiket indokolni. 
A (2) bekezdés szerint mindenkinek joga van törvényben meghatározottak szerint a hatóságok által feladatuk teljesítése során a neki jogellenesen okozott kár megtérítésére.
Magyarország Alaptörvénye 28. cikke (1) bekezdése szerint mindenkinek joga van ahhoz hogy valamely perben a jogait és a kötelezettségeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság tisztességes és nyilvános tárgyaláson, ésszerű határidőn belül bírálja el. Az Alaptörvény szabadság és felelősség cím alatt felsorolt egyes cikkei azonban nem minősíthetők kivétel nélkül személyiségi jognak, azok között található egyértelműen a személyiségi jogok közé sorolható alapvető jog és nem személyiségi jogi természetű alapvető jog is. 

A tisztességes eljáráshoz való jog olyan eljárási alapjog, amely nem minősül egyben személyiségi jognak, akként nem értelmezhető. 
A 2013. évi V. törvény (Ptk.) a személyiségi jogok között a tisztességes eljáráshoz való jogot már nem nevesíti, és a XI. címhez fűzött miniszteri indokolás kitér arra, hogy az alkotmányos alapjogok és a polgári jog kapcsolata körül kialakult elméleti vita terén azt az álláspontot követi, hogy a polgári jogi személyiségvédelem köre nem azonos az alapjogok katalógusával. Ennek megfelelően a törvény el kívánja kerülni, hogy az alkotmányos szabadságok, a nemzeti egyezményekbe foglalt emberi jogok közül azokat is a magánjogi kódex tartalmazza, amelynek érvényesülését az államnak közjogi eszközökkel kell biztosítani és amelyek védelmére a polgári jogi eszközök egyáltalán nem, vagy csak kevésbé alkalmasak. Az új Ptk. magyarázatának I. kötete kitér arra, hogy a 2009. évi CXX. törvény a személyiség fogalmának tisztázatlansága miatt egészítette ki a személyiségi jogok katalógusát oda nem való tényállásokkal, közöttük a bíróság előtti tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének tényállásával. 

A személyhez fűződő jogok jellemzője az abszolút szerkezet, ugyanakkor a tisztességes eljáráshoz fűződő jog követelménye nem általános jelleggel mindenkire kiterjedően érvényesül, hanem csupán a bíróságok és más közhatalmat gyakorlók számára relatív hatállyal állapít meg kötelezettséget, a jogviszony szerkezete szerint is relatív jellegű. (BDT.2008.1811.) 
A tisztességes eljáráshoz való jog alapvetően a bíróság eljárását meghatározó törvényi rendelkezés, az ott felsorolt alapelvek és az esélyegyenlőség érvényesülése szempontjából vizsgálandó. Cél az, hogy az ügyfél jogaiban ne szenvedhessen hátrányt. (BDT.2009.1976.) 
A tisztességes eljáráshoz való jog megsértése minden esetben csak kapcsolódó jellegű, a személyiségi jogokat is sértő - tényállás megvalósulása esetén jár együtt a személyiségi jogok sérelmével és csak ilyen esetben van lehetőség a személyiségvédelmi szankciók alkalmazására. Ilyen kapcsolódó jellegű tényállás jelen perben nem volt megállapítható. 

A különélő szülő és a gyermek közötti kapcsolattartás joga, mint védendő érték az ember személyiségéből fakad, a személyiség megnyilvánulásaként értelmezendő, ezért függetlenül attól, hogy a kapcsolattartás szabályozására és annak végrehajtására a családjogi jogintézmények szolgálnak, a szülő-gyermek közötti kapcsolattartás joga beilleszthető a személyiségi jogok körébe. 

A felperes személyes előadásából és a becsatolt okiratokból megállapítható volt, hogy a felperes a peresített időszakban csupán korlátozottan tarthatta a kapcsolatot  gyermekével.  Az anya a felperes részére nem a jogerős bírói határozatban foglaltak szerint biztosította a kapcsolattartást, a gyermeket magával nem vihette el, a kapcsolattartások maximum egy órai időtartamra korlátozódtak. A felperes személyiségi joga azzal sérült, hogy kapcsolattartási jogát nem tudta gyakorolni az egyezségnek, a bírósági határozatnak megfelelően. A per adatai alapján megállapítható, hogy a felperes részéről 2014. december 2. és 2015. november 27. közötti időpontokra benyújtott végrehajtási kérelmek jelentős részében ( felperesi táblázat 83. és 137. sora közötti időpontok) 2017. július - augusztus hónapokban született elsőfokú döntés, amelynek jelentős hányadában az alperes megállapította az anya önhibáját. Ennek során pénzbírságot szabott ki és elrendelte a végrehajtást, míg a 2016. január és március közötti végrehajtási kérelmekre (a táblázat 142. és 154. sora közötti időpontok) 2017. január 23-i keltezéssel született jogerős másodfokú végzés a PE/GYAM/199-5/2017.szám alatt, amellyel jóváhagyták az elsőfokú hatóság döntését, megállapították az anya önhibáját az elmaradt kapcsolattartások tekintetében. Megállapítható, hogy a határozatok folytán az anya magatartásában a kapcsolattartás biztosítása terén változás következett be, 2017. év júliusában biztosította az elmaradt kapcsolattartások pótlását, annak ellenére, hogy  minden esetben megfellebbezte a határozatokat, illetve felülvizsgálati kérelmet nyújtott be. Ezt támasztja alá az anya által  2018. május 17-én és  2017. július 2. napján felperesnek küldött e-mail.

Az alperes hivatkozott arra, hogy az eljárások időtartama alatt sor került pszichológus kirendelésére, közvetítői eljárásra és mediátor kirendelésére, azonban a per adatai szerint   mindezek az intézkedések az anya korábbi magatartásán, a kialakult kapcsolattartási rendszeren nem változtattak, eredménye nem volt, hiszen utóbb az anya önhibáját megállapító és eljárási bírsággal sújtó, valamint az apa részére költségtérítést megállapító határozatok az anya önhibáját a kapcsolattartáson történő megjelenésével indokolták, amellyel megzavarta a kapcsolattartást. (2016. január 5-től 2016. március 11. napjáig tartó időszak) 
Az alperes a felperes által állított késedelmet, az egy-, illetve kétéves inaktív időszakot a közigazgatási eljárásban elismerte, amely inaktív időszak igen jelentős. A bíróság megjegyzi, hogy az első alperesi intézkedésre a kereset benyújtását követően került sor.

Mindezek alapján megállapítható, hogy az alperes azzal, hogy a felperes 2014. március 15. és 2016. szeptember 27. közötti időszakban 144 esetben előterjesztett kapcsolattartás végrehajtása iránti kérelme kapcsán az elsőfokú, valamint fellebbezési eljárást ésszerű időn belül nem fejezte be, megsértette a felperes családi és magánélethez való jogát. 
Önmagában az eljárási késedelem, vagy a tisztességes eljáráshoz való jog, mint alapjog sérelme nem eredményez személyiségi jogsértést, azonban az erre vonatkozó kérelem esetén a döntés halogatása, ésszerű időn túli döntéshozatal nem csupán a tisztességes eljáráshoz való jogot, mint alapjogot sérti, hanem jogtalan beavatkozásnak minősülhet a szülő, apa-gyermek kapcsolatába, az apa családi- és magánéletébe. A hatósági döntésre való elhúzódó várakozás az érintettet, az apát, aki gyámhatósági út hiányában nem tud kapcsolatot tartani a gyermekével, családi kapcsolataiban kiszolgáltatottá teszi a fennálló, elhúzódó bizonytalan helyzet. Bizonytalanságban tartja a tekintetben is, hogy milyen módon tud gyermekével rendezett kapcsolatot tartani, illetve milyen módon kísérelje meg a gyámhatóság, vagy jogorvoslat esetén a bíróság álláspontjára figyelemmel jogszerűen és eredményesen a kapcsolati joga gyakorlását. Mivel a gyermekkel való kapcsolat, annak megélése és kialakítása a szülő személyiségének lényegi ismérvei közé tartozik, ebbe a családi kapcsolatba, annak alakításába történő gyámhatósági eljárási mulasztás a döntés halogatása útján megvalósuló olyan beavatkozás, amely a vitás helyzetekkel együtt járó kisebb sérelmeket meghaladja. 
A Ptk. 2:42. § (1) és (2) bekezdése alapján ezzel az emberi méltóság, mint általános személyiségi jogból fakadó  jog sérelmét is megvalósítja. 

Az alperes a felperes által állított késedelmet az egy-, illetve kétéves inaktív időszakot a közigazgatási eljárásban elismerte, amely inaktív időszak igen jelentős. A bíróság megjegyzi, hogy az első alperesi intézkedésre a kereset benyújtását követően került sor.
A felperes 1.000.000.-forint sérelemdíjat igényelt. Mérlegelési jogkörében a bíróság az 1952. évi III. törvény (rPp.) 206. §-a alapján úgy ítélte meg, hogy a jogsértés módja, annak hosszú időn keresztül való fennállása, a jogsértés súlya és annak ismétlődése, az ezzel okozott sérelem ellensúlyozására és az elszenvedett sérelmekkel arányban állónak a 300.000.-forint összegű sérelemdíjat tartotta. 
Egyúttal az alperest a további jogsértéstől eltiltotta a Ptk. 2:51. § (1) bekezdés b) pontja alapján, míg ezt meghaladóan a felperes keresetét elutasította. 

Az rPp. 81. § (1) bekezdése szerint részleges pernyertesség esetén a bíróság a perköltség felől a pernyertesség arányának, valamint a peres felek által előlegezett költségek összegének figyelembevételével határoz.
A bíróság a felperest pervesztessége arányában kötelezte az alperes javára perköltség viselésére, figyelemmel a 32/2003. (VIII.22.) IM. rendelet 3.§ (2) bek. b.) pontjára.
A bíróság a felperest a per tárgyi illetékfeljegyzési joga folytán pervesztessége arányában kötelezte az eljárási illeték viselésére, míg az ezt meghaladó illetéket az alperes illetékmentessége folytán az Itv. 5. § (1) bekezdés c) pontja, valamint  a 6/1986.(VI.26.) IM. rendelet 14.§ alapján az állam viseli. A bíróság a felperest pervesztessége arányában kötelezte az alperes javára perköltség viselésére. 

Az ítélet elleni jogorvoslati lehetőséget a Pp. 233. § (1) bekezdése biztosítja. 

Budapest, 2018. szeptember 26. napján 

								     dr. Sebestyén Andrea
						            	                     bíró