Kúria

végzés

Az ügy száma:	       Bfv.II.339/2019/6.
A határozat szintje:  felülvizsgálat
A tanács tagjai: 	      Dr. Katona Sándor a tanács elnöke, Dr. Feleky István előadó bíró,       	       Dr. Gimesi Ágnes bíró	
Az eljárás helye:       Budapest
Az eljárás formája:  tanácsülés
Az ülés napja: 	       2019. június 19.
Az ügy tárgya: 	       közúti baleset okozásának vétsége
Terhelt(ek): 	       ... és társa
Első fok: 	       Budaörsi Járásbíróság 1.B.218/2014/37. ítélet, 2018. február 14.  	      	       tárgyalás 
Másodfok: 	       Budapest Környéki Törvényszék 2.Bf.421/2018/4. végzés, 2018. 		       november 7. nyilvános ülés 
Harmadfok: 	       -
Az indítvány előterjesztője: ... I. rendű terhelt 
Az indítvány iránya: terhelt javára
Rendelkező rész 
A Kúria a közúti baleset okozásának vétsége miatt ... és társa ellen folyamatban volt büntetőügyben a ... I. rendű terhelt által - védője útján - előterjesztett felülvizsgálati indítványt elbírálva a Budaörsi Járásbíróság 1.B.218/2014/37. számú ítéletét és a Budapest Környéki Törvényszék mint másodfokú bíróság 2.Bf.421/2018/4. számú végzését ... I. rendű terhelt tekintetében hatályában fenntartja. 

A Kúria végzése ellen fellebbezésnek és felülvizsgálatnak nincs helye, s ebben az ügyben az indítvány előterjesztője, valamint azonos tartalommal más jogosult újabb felülvizsgálati indítványt nem nyújthat be.

Indokolás

[1]	I. A Budaörsi Járásbíróság a 2018. február 14. napján tartott tárgyaláson meghozott és kihirdetett 1.B.218/2014/37. számú ítéletével ... I. rendű terheltet bűnösnek mondta ki közúti baleset okozásának vétségében [a Büntető Törvénykönyvről szóló 2012. évi C. törvény (Btk.) 235. § (1) bekezdés]. 
[2]	Ezért őt 120 napi tétel - napi tételenként 1.500 forint -, összesen 180.000 (száznyolcvanezer) forint pénzbüntetésre ítélte. Rendelkezett továbbá részletfizetés engedélyezéséről, az esetleges átváltoztatásról. A bűnügyi költséget érintően: az I. rendű terheltet 31.138 forint önálló, míg 400.653 forint II. rendű terhelttel egyetemleges megfizetésére kötelezte. 
[3]	A védelmi fellebbezések alapján másodfokon eljárt Budapest Környéki Törvényszék a 2018. november 7. napján tartott nyilvános ülésen meghozott és kihirdetett 2.Bf.421/2018/4. számú végzésével az elsőfokú ítéletet az I. rendű terhelt tekintetében helybenhagyta. 
[4]	Az elsőfokú bíróság által megállapított (elsőfokú ítélet 3-4. oldal) és a másodfokú bíróság által pontosított (másodfokú végzés 2. oldal utolsó és 3. oldal első bekezdés) történeti tényállás a következő.
[5]	A Kúria előrebocsátja, hogy a Legfelsőbb Bíróság, illetőleg a Kúria felülvizsgálati ügyekben folytatott gyakorlata a tényálláshoz kötöttségének ténybeli terjedelmét a támadott ügydöntő határozat szó szoros értelmében vett tényállást megállapító részében megállapított tényeknél tágabbnak tekinti. A tényállás az ítélet egészében és tartalmilag vizsgálandó: ezért a felülvizsgálati eljárásban irányadó tényálláshoz tartozónak kell tekinteni a jogerős határozat indokolása bármely részében szereplő minden ténymegállapítást, amely az elbírált bűncselekmény büntetőjogi megítélésénél jelentős (EBH 2013.B.2. indokolás, BH 2015.216.I., BH+ 2014.9.388.I., BH 2013.237., BH 2013.53., BH 2006.392.).
[6]	A rendőrség hivatásos állományába tartozó I. rendű terhelt - miután vezetői engedélyét 2003-ban B kategóriára szerezte, motorkerékpár vezetésére nem jogosultan - 2012. július 8-án 11 óra 5 perckor a ... számú főúton egy - forgalmi rendszám nélküli, forgalomból kivont - motorkerékpárt 85-89 km/óra sebességgel vezetett város 1 irányából város 2 felé, utasa az élettársa volt. 
[7]	Az úttest száraz, aszfalt burkolatú. A főút balesettel érintett szakaszán a megengedett legnagyobb sebesség 90 km/óra, az úttest forgalmi irányonként egymástól terelővonallal elválasztott, két egyaránt 3,5 méter széles forgalmi sávval. Derült idő, nappali természetes fény, erős forgalom volt.
[8]	Az I. rendű terhelt előtt legalább öt gépkocsi haladt feltorlódva a II. rendű terhelt által vezetett személygépkocsi mögött. Az I. rendű terhelt a haladási iránya szerinti bal oldali forgalmi sávba áthúzódva, sebességének csökkentése nélkül a járműsor előzésébe kezdett, amit legalább 4 másodpercen át folytatott. 
[9]	Ezen idő alatt a II. rendű terhelt a főútról balra, az ... majorhoz vezető bekötőútra lekanyarodás érdekében az útkereszteződés előtt kb. 200-300 méterrel működésbe hozta gépkocsija bal irányjelzőjét és sebességét fokozatosan csökkentve behúzódott a terelővonalhoz: személygépkocsiját kis mértékben balra kormányozta, és ezen járműmozgással egybekötve, 25 km/óra sebességgel úgy kezdte meg a balra kanyarodást, hogy előtte a visszapillantó tükrébe nézett, de figyelmetlenségéből adódóan - 1,5-2 másodperc észlelési késedelemmel (elsőfokú ítélet 11. oldal 3. bekezdés) - nem észlelte az ekkor már az előzés során mögötte legfeljebb 16-18 méterre lévő I. rendű terhelt közeledését, illetőleg a már megkezdett balra kanyarodás során kis mértékű jobbra ívelő kormánymozdulatot is tett.
[10]	(A tényállásban az elsőfokú bíróság által rögzített „kissé jobbra kormányozta" helyébe a másodfokú bíróság a „kis mértékben balra kormányozta" kitételt rögzítette, ugyanakkor a „kis mértékű jobbra ívelő kormánymozdulat"-ot a tényleges balra kanyarodáskor végzettnek jelölte meg.)  
[11]	Az I. rendű terhelt, akinek legalább 2 másodperce volt meglátni a II. rendű terhelt balra kanyarodó személygépkocsiját (elsőfokú ítélet 11. oldal 1. bekezdés), a balesetet nem tudta elkerülni, mert a veszélyhelyzetet csak az ütközés előtt minimum 1 másodperccel 24-26 méterről észlelhette, és vészfékezéssel is csak 47-52 km/óra sebességről tudott volna megállni (elsőfokú ítélet 10. oldal utolsó bekezdés): változatlan (85-89 km/óra) sebességgel neki ütközött az elé kanyarodó II. rendű terhelt személygépkocsija bal oldali B oszlopának.
[12]	Az ütközés (baleset) következtében az I. rendű terhelt utas élettársa nyolc napon túl, a II. rendű terhelt nyolc napon belül, az I. rendű terhelt nyolc napon túl, maradandó fogyatékosság visszahagyásával gyógyuló sérüléseket szenvedett. 
[13]	A baleset oka részint az, hogy a közúti közlekedés szabályairól szóló 1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet (KRESZ) 34. § (4) bekezdés a) pontjában foglalt közúti közlekedési szabály ellenére az I. rendű terhelt motorkerékpárjával balról akarta végrehajtani a balra folyamatosan irányjelző, terelővonalhoz behúzódott, balra kanyarodásra felkészült helyzetben lévő II. rendű terhelt által vezetett személygépkocsi előzését.
[14]	A baleset oka másrészt az, hogy a II. rendű terhelt a KRESZ 31. § (6) bekezdése ellenére olyan időpontban kezdte meg személygépkocsijával a balra bekanyarodást, amikor személygépkocsijához képest az I. rendű terhelt már előzési helyzetben volt. 
[15]	Az elsőfokú bíróság álláspontjának lényege: „a közúti baleset kiváltó oka a két vádlott egyidejű szabályszegése volt. Ha az adott szituációban a vádlottak valamelyike a KRESZ előírásainak megfelelően, szabályosan közlekedik, a baleset nem következett volna be" (elsőfokú ítélet 12. oldal első bekezdés).     
[16]	Ezzel a másodfokú bíróság egyetértett. 
[17]	A II. rendű terheltnek a tőle elvárható figyelem és körültekintés esetén mindenképpen észlelnie kellett volna a tényleges balra kanyarodásának megkezdésekor visszapillantó tükréből a már ekkor legalább 2,5 másodperce előzési helyzetben közlekedő I. rendű terhelt által vezetett motorkerékpárt, és balra kormányzását elhalaszthatta volna.
[18]	Míg a baleset ugyancsak elkerülhető lett volna, amennyiben az I. rendű terhelt kellő körültekintéssel közlekedik, melynek során fel kellett volna mérnie, hogy a II. rendű terhelt balra kanyarodása érdekében járműve irányjelzőjét a későbbi ütközési pont előtt már több száz méterrel jelzi, egyúttal a jármű sebességét folyamatosan mintegy 25 km/óra sebességre lassítja, egyidejűleg mindezzel az úttest felezővonalához húzódik. Éppen ennek eredményeként feltorlódott kocsisort kezdte meg előzni a II. rendű (helyen: I. rendű) terhelt, azaz nem lehetett kétséges, hogy valamely közlekedési ok az, amely miatt a járműsor feltorlódik. Amennyiben az I. rendű terhelt egyáltalán észlelte volna a II. rendű terhelt által balra kanyarodása érdekében végrehajtott műveleteket (irányjelzés, lassítás, felezővonalhoz húzódás), úgy az előzést kizárólag a feltorlódott kocsisor jobb oldalán hajthatta volna végre. 
[19]	A II. rendű terhelt a kis mértékben jobbra ívelő kanyarmozdulatot a tényleges balra kanyarodásakor végezte el, mikor is az I. rendű terhelt számára mind az irányjelzés, mind a lassuló járműmozgás, mind a felezővonalhoz való behúzódás látható lett volna. Azaz a tényleges balra kanyarodáskor végrehajtott, kis mértékű jobbra ívelő kormánymozdulat eredményeként bekövetkező járműmozgás semmiképpen nem lehetett már megtévesztő, hiszen az I. rendű terhelt a fentiekben felsorolt előzményeket észre sem vette.
[20]	Az I. rendű terhelt megszegte a KRESZ 34. § (1) bekezdés c) pontjában foglalt közlekedési szabályt is, ám a belesettel közvetlen okozati összefüggésben a KRESZ 34. § (4) bekezdés a) pontjában foglalt közlekedési szabály áll.
[21]	II. A bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen az I. rendű terhelt - védője útján - felülvizsgálati indítványt terjesztett elő a büntetőeljárásról szóló 2017. évi XC. törvény (Be.) 648. § a) pontját és 649. § (1) bekezdés a) pont aa) alpontját megjelölve: a bűnösség megállapítása miatt, felmentés érdekében. 
[22]	Az I. rendű terhelt a Legfelsőbb Bíróság BH+ 2010.100. (Bfv.II.840/2008/6.) számú döntés felmentő ítéletére hivatkozott, s abból idézte: „Az adott esetben a terhelt terhére a balesettel összefüggő KRESZ szabályszegés nem állapítható meg. A fékező jármű megelőzése nem tilalmazott, és nincs olyan közlekedésjogi kötelezettség sem, amely a megelőzendő jármű előtti forgalmi helyzet feltételezésére vonatkozna. A KRESZ 31. §-ának rendelkezése szerint a balra kanyarodó jármű vezetője akkor jár el megfelelően, ha első ütemben az irányjelzés mellett az úttest felezővonalához húzódik (31. § (1) bekezdés b) pontja), második ütemben a balra bekanyarodást csak akkor kezdheti meg, miután meggyőződött arról, hogy a járműve előzését mögötte haladó jármű nem kezdte meg (31. § (6) bekezdés). Az irányadó tényállás szerint szabályosan megkezdett előzés közben, a KRESZ 31. § (6) bekezdése szabályát megszegő módon, a balra bekanyarodást megkezdő sértett lassú járműszerelvénye került a terhelt gépkocsija elé. Amikor ez a terhelt számára felismerhetővé vált, már féktávolságon belül közlekedett, így a baleset elhárítására a késedelem nélküli vészfékezés ellenére sem volt lehetősége."
[23]	Az I. rendű terhelt hivatkozott még arra is, hogy a két szakértő megállapítása szerint részéről sem észlelési, sem cselekvési késedelem nem állapítható meg. E körben a két szakértő nemcsak a kanyarodás megkezdésének pillanatára vetítve vizsgálta az észlelési és cselekvési késedelmet, hanem a balra húzódás és irányjelzés észlelhetősége kapcsán is. E körülmények vizsgálatánál is arra a megállapításra jutottak, hogy a legnagyobb megengedett haladási sebesség határain belül közlekedő I. rendű terhelt a motorkerékpárja tényleges haladási sebessége mellett a II. rendű terhelt balra húzódását és irányjelzését is féktávolságon belül észlelhette volna.
[24]	A baleset oka a II. rendű terhelt által a kanyarodás megkezdésének pillanata előtti meggyőződési kötelezettség elmulasztása volt, amelyre tekintettel a baleset okozásáért bűnösség kizárólag a KRESZ 31. § (6) bekezdésének vétkes megszegése útján kizárólag a II. rendű terheltnél állapítható meg. 
[25]	A Legfőbb Ügyészség a BF.445/2019/2. számú átiratában a felülvizsgálati indítványt alaptalannak találta. 
[26]	A tényállásban meghatározott forgalmi helyzetben az I. rendű terhelt a II. rendű terhelt által vezetett személygépkocsi előzését kizárólag jobbról kezdhette volna meg, és hajthatta volna végre, amely esetben a baleset nem következett volna be.
[27]	Az indítvány azon érvelésének, amely szerint a II. rendű terhelt tényleges bekanyarodása megkezdésekor az I. rendű terhelt féktávolságon belül haladt, azért nincs jelentősége, mert az I. rendű terhelt számára a II. rendű terhelt kanyarodási manőverének megkezdése nem hirtelen, váratlanul, számára nem észlelhetően következett be, így a „védő" által felhívott eseti döntésben választott jogi megoldás a jelen ügyben nem alkalmazható.
[28]	Ezért az I. rendű terhelt KRESZ szabályszegő magatartása és a baleset bekövetkezése, valamint a kívülálló sértett tekintetében bekövetkezett eredménye közötti okozati összefüggés megállapítható, míg az eredményre az I. rendű terhelt bűnössége negligentia formájában terjedt ki. 
[29]	A Legfőbb Ügyészség a Be. 649. § (2) bekezdésében meghatározott eljárási szabálysértést nem észlelt, s indítványozta, hogy a Kúria tanácsülésen a megtámadott határozatot hatályában tartsa fenn (értelemszerűen: az I. rendű terhelt tekintetében). 
[30]	Az I. rendű terhelt és a védő nem tett észrevételt a Legfőbb Ügyészség álláspontjára.
[31]	III. Az I. rendű terhelt felülvizsgálati indítványa nem alapos. 
[32]	1. A felülvizsgálati indítványban az áll, hogy azt a (meghatalmazott) védő az I. rendű terhelt „nevében" terjeszti elő. 
[33]	Ezért a Kúria az I. rendű terheltet tekintette indítványozónak azzal, hogy indítványát a védője útján terjesztette elő. 
[34]	A Kúrai megjegyzi, hogy egy felülvizsgálati indítványtól elvárható az indítványozó félreérthetetlen megjelölése. 
[35]	2. Az I. rendű terhelt a bűnösségének megállapítását kifogásolta.
[36]	Felülvizsgálatnak a bíróság jogerős ügydöntő határozata ellen a büntető anyagi jog szabályainak megsértése miatt helye van [Be. 648. § a) pont]. A büntető anyagi jog szabályainak megsértése miatt felülvizsgálati indítvány terjeszthető elő, ha a bíróság a büntető anyagi jog szabályainak megsértésével állapította meg a terhelt bűnösségét [Be. 649. § (1) bekezdés a) pont aa) alpont]. 
[37]	A közúti baleset okozásának vétségét követi el, aki a közúti közlekedés szabályainak megszegésével másnak vagy másoknak gondatlanságból súlyos testi sértést okoz [Btk. 235. § (1) bekezdés]. 
[38]	Aki a közúti közlekedésben részt vesz, köteles úgy közlekedni, hogy a személy- és vagyonbiztonságot ne veszélyeztesse, másokat közlekedésükben indokolatlanul ne akadályozzon, és ne zavarjon [azonos szövegezéssel: a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény 5. § (1) bekezdés c) pont és KRESZ 3. § (1) bekezdés c) pont]. Ezt a közúti közlekedésre vonatkozó általános gondossági szabályt a KRESZ konkretizálja speciális részletszabályok felállításával.
[39]	A felülvizsgálati eljárásban kötelezően irányadó tényállás [Be. 650. § (2) bekezdés, Be. 659. § (1) bekezdés] alapján az I. rendű terhelt motorkerékpárral az előtte legalább öt gépjármű, s azok előtt a II. rendű terhelt személygépkocsival egy irányba haladt. Az I. rendű terhelt 85-89 km/óra sebességgel az előtte haladók előzését úgy kezdte meg, hogy a terelővonalat átlépve tért át a menetirányuk szerinti bal oldali forgalmi sávba.
[40]	A közúti közlekedésben érvényesülő ún. „bizalmi elv" alapja, hogy minden közlekedő ismeri és betartja a közlekedés szabályait. 
[41]	A terhelt a 85-89 km/óra sebességgel haladása során nem sértette meg a lakott területen kívüli egyéb (nem autópálya, nem autóút) útra vonatkozó legfeljebb 90 km/óra sebességhatárt [KRESZ 26. § (1) bekezdés a) pont ac) alpont]. 
[42]	Az I. rendű terhelt ugyanakkor megszegte a KRESZ 34. § (4) bekezdés a) pontjában foglalt közúti közlekedési szabályt, midőn motorkerékpárjával balról akarta végrehajtani az előzést, és át is tért a menetiránya szerinti bal forgalmi sávba, miközben a II. rendű terhelt a balra vezető bekötőútra lekanyarodás érdekében már az útkereszteződés előtt kb. 200-300 méterrel működésbe hozta gépkocsija bal irányjelzőjét és sebességét fokozatosan csökkentve behúzódott a terelővonalhoz. 
[43]	A KRESZ 34. § (4) bekezdés a) pontja ugyanis előírja, hogy csak jobbról szabad előzni azt a járművet, amely a balra bekanyarodási szándékot irányjelzéssel jelzi és az úttesten a 31. § (1) vagy (2) bekezdésében foglaltaknak megfelelően helyezkedik el. Ez a jobbról előzési szabály a (8) bekezdés e) pont zárófordulata értelmében kivételként az útkereszteződésben, és közvetlenül az útkereszteződés előtti előzési tilalmat is feloldja. 
[44]	A II. rendű terhelt megjelölt magatartása megfelelt a KRESZ 31. § (1) bekezdés a) pontjában foglaltaknak, mert aszerint az útkereszteződésben másik útra bekanyarodni szándékozó vezető a járművel az útburkolati jelek által meghatározott forgalmi sávba (...) balra bekanyarodás esetében az úttest felezővonala mellé (…) - az útkereszteződés előtt kellő távolságban - besorolni, s a bekanyarodási szándékot irányjelzéssel [29. § (2) bekezdés] jelezni kell. 
[45]	A KRESZ nem szabályozza a több jármű előzésének esetét, de ennek a jelen ügyben nincs is jelentősége, miután az I. rendű terhelt nem tartotta magát a jobbról előzés szabályához, illetőleg nyilvánvaló, hogy a több jármű esetében mindegyikük közlekedési helyzete azonos. 
[46]	A balra előzésre szabályosan felkészült II. rendű terhelt - a már említett - bizalmi elv alapján lehetett annak tudatában, hogy az ő balról megelőzésére nem kerülhet sor.
[47]	Mindezek ellenére mégsem egyedül az I. rendű terhelt hozta létre az ütközés (baleset) közvetlen veszélyhelyzetét. 
[48]	Aki járművel irányt változtat (terelővonalat, az úttest szélét vagy képzeletbeli felezővonalát átlépi, forgalmi sávot változtat, másik útra bekanyarodik, főútvonalról vagy szilárd burkolatú útról letér stb.) köteles az azonos irányban vagy szemben haladó, irányt nem változtató járműveknek elsőbbséget adni [KRESZ 29. § (1) bekezdés]. Ez a kötelezettség nem függvénye annak, hogy az elsőbbségre jogosult egyébiránt szabályszegő-e, az eltérést nem engedő parancsoló jellegű szabály a forgalom feltétlen biztonságát szolgálja. 
[49]	A balra bekanyarodó jármű vezetője párhuzamos közlekedésre nem alkalmas úton a bekanyarodást akkor hajthatja végre, ha meggyőződött arról is, hogy balról járművének előzését vagy kikerülését másik jármű nem kezdte meg [KRESZ 31. § (6) bekezdés]. 
[50]	A II. rendű terhelt akkor, amikor a kellő körültekintés nélkül a balra kanyarodását megkezdte, ezeket a szabályokat megszegte. A KRESZ 29. § (1) bekezdése és a KRESZ 31. § (6) bekezdése együtt értelmezendő. A járművezetőnek feltétlenül elsőbbséget kell biztosítania az azonos irányban (vagy szemben) haladó, irányt nem változtató járműveknek, és egyúttal meg kell meggyőződnie arról is, hogy balról járművének előzését vagy kikerülését másik jármű nem kezdte meg. 
[51]	A meggyőződési kötelezettség a közlekedés biztonságát szolgáló alapvető jogszabályi követelmény. A meggyőződési kötelezettség teljesítése az adott közlekedési helyzet függvénye. Minimálisan elegendő lehet a visszapillantó tükör megtekintése, de amennyiben a gépkocsi tükreinek holt tere van, az áttekintést hátrafordulással kell biztosítani (Bfv.II.686/2008/7.). A meggyőződési kötelezettség addig is terjedhet, hogy a jármű vezetőjének meg is kell állnia az aktuális közlekedési helyzet körültekintő, alapos felmérése érdekében. 
[52]	Több döntés (BH 2002.216.I., BH 1981.488., BH 1977.89.) példázza, hogy a járművezetőtől mi várható el a meggyőződési kötelezettség teljesítése kapcsán. A Bfv.II.686/2008/7. számú végzés a jelen ügybeli esethez hasonlíthatóan arról szól, hogy az irányadó tényállás szerint a sértett - párhuzamos közlekedésre nem alkalmas úttesten - több járművet előzött a kereszteződés előtt a záróvonal és az „Előzni tilos!" tábla ellenére. A terheltnek lett volna lehetősége a közlekedési helyzet felismerésére, és a sértett által megkezdett előzés miatt a balra kanyarodást nem hajthatta volna végre. A Legfelsőbb Bíróság szerint nem mentesíti a terheltet az a jóhiszemű feltételezés, hogy a záróvonal és az „Előzni tilos!" jelzőtábla miatt hátulról - őt előzve - nem közlekedik gépkocsi, ezért egyetértett az eljárt bíróságok jogkövetkeztetésével: az ütközést a balra kanyarodás biztonságos voltáról meg nem győződő terhelt figyelmetlensége okozta. A sértett többszörös KRESZ szabályszegő magatartása közreható ok volt. 
[53]	A Legfelsőbb Bíróság a jelen ügybeli esethez hasonlítható ügyben hozott Bfv.I.40/2002/8. számú ítéletével a terheltet az ellene halálos közúti baleset gondatlan okozásának vétsége miatt emelt vád alól felmentette. A terhelt a megkülönböztető jelzésű járművel - közlekedési szabályt nem szegve - az előtte haladó sértetti jármű előzése végett a felezővonalon áthaladva a bal oldali forgalmi sávba tért át. A sértett az útkereszteződés előtt irányjelzőjével balra kanyarodási szándékát jelezte, lassított, de - a KRESZ 42. §-át és 29. § (1) bekezdését megszegve - nem biztosított elsőbbséget a megkülönböztető jelzést használó terhelti járműnek és nem győződött meg az áthaladás biztonságos voltáról: a záróvonalat átlépve, váratlanul balra kanyarodott a terhelti jármű elé, annak féktávolságán belül. A terhelt a sértett szabálytalan manőverét észlelte. Az ütközés elkerülése érdekében balra kormányozott, ám az ütközés elháríthatatlan volt és hátulról ütközött a sértetti járművel.
[54]	Az indítvány abban a részében helyesen hivatkozott a Legfelsőbb Bíróság Bfv.II.840/2008/6. (BH+ 2010.100.) számú döntésére, hogy a fékező jármű megelőzése nem tilalmazott, ezt meghaladóan nincs összevethetőség, mert abban a szabályozás előzésről és a megelőzendő jármű előtti forgalmi helyzet el nem várható feltételezéséről van szó.
[55]	A Kúria Bfv.II.1158/2016/6. számú ítéletének lényege szerint, ha a balesetben szereplő mindkét jármű vezetője közlekedési szabályt sért, a balesetért az a felelős, aki a veszélyhelyzetet létrehozta. A jelen ügybeli helyzet mutatja, hogy - ami a közlekedésben nem kivételes - a balesettel érintett mindkét jármű vezetőjének közlekedési szabályt sértő magatartása mintegy összeadódva együttesen hozza létre a veszélyhelyzetet.
[56]	A közlekedés általában fokozott veszéllyel jár az abban résztvevők és azzal érintettek számára. Ezt a veszélyt kétségtelenül fokozza, ha a veszély meghatározott keretek között tartására szolgáló KRESZ szabályokat a járművezető megszegi. A büntetőjogi felelősség megállapításához azonban az is szükséges, hogy a ténylegesen megvalósult közlekedési szabályszegésnek/szabályszegéseknek relevanciája az utóbb bekövetkezett balesetben megállapítható legyen. 
[57]	Az I. és II. rendű terhelt által kétségtelenül elkövetett közlekedési szabályszegések együtt állnak releváns okozati kapcsolatban a bekövetkezett balesettel, amelynek következtében az I. rendű terhelt utasa súlyos sérülést szenvedett.
[58]	Az I. rendű terheltet - nem tartotta magát a jobbról előzést előíró szabályhoz, illetőleg a II. rendű terhelt nem tett eleget a balra kanyarodás kapcsán a tőle elvárható meggyőződési kötelezettségének - ekkor már a baleset elhárításának kötelessége terhelte. A KRESZ 3. § (1) bekezdés c) pontjában meghatározott - a fentiekben már idézett - általános baleset-elhárítási szabály megszegése értelemszerűen csak akkor róható a terhelt terhére, amennyiben meg volt számára a baleset elhárításának a lehetősége. Az adott tartalmában irányadó tényállás alapján azonban az volt megállapítható, hogy a II. rendű terhelt jelzett, de az I. rendű terhelt előzésben létére nem tekintő balra kanyarodása folytán kialakult közlekedési helyzetben az I. rendű terhelt az általánosan és így a tőle is elvárható intenzív fékezés mellett sem háríthatta el a II. rendű terhelttel való ütközést, a baleset bekövetkezését. Tehát az I. rendű terhelt terhére nem róható a baleset már előállt elháríthatatlansága folytán az elhárítás eredménytelensége is. 
[59]	Az ítélkezési gyakorlat - részben a 6/1998. BJE jogegységi határozat iránymutatása nyomán - a büntetőjogi felelősséget a baleset bekövetkezéséért való felelősséghez kapcsolja. A baleset bekövetkezéséért való felelősség megállapítása során pedig mindig vizsgálni kell, hogy a tettes terhére rótt szabályszegésnek volt-e konkrét relevanciája. 
[60]	Az irányadó tényállás alapján a Kúria megállapította, hogy a két terhelt együttes közlekedési szabályszegése idézte elő a közvetlen baleseti veszélyhelyzetet, és indította el a balesethez vezető okfolyamatot, amely releváns okozati összefüggésben állt az ütközéssel (balesettel), illetőleg ennek eredményével, és büntetőjogi felelősségük megállapítása egyaránt törvényes. 
[61]	Az I. rendű terhelt közúti közlekedési szabályszegése önmagában szándékos, míg a baleset kapcsán - a tőle elvárható figyelmet és körültekintést nem tanúsítva - gondatlan (Btk. 8. § 2. fordulat, negligentia). 
[62]	Az I. rendű terhelt felülvizsgálati indítványa ekként nem bizonyult alaposnak. 
Az indítvány elvi tartalma 
[63]	A bűnösség megállapítása törvénysértő. A közvetlen veszélyhelyzetet a II. rendű terhelt hozta létre, amikor balra kanyarodás előtt nem győződött meg annak biztonságosságáról.
A döntés elvi tartalma 
[64]	A felülvizsgálati indítvány nem alapos. A balesettel érintett mindkét jármű vezetője egyaránt közúti közlekedési szabályt sértett, a két terhelt együttes közlekedési szabályszegése idézte elő a közvetlen baleseti veszélyhelyzetet, és indította el a balesethez vezető okfolyamatot, amely releváns okozati összefüggésben állt az ütközéssel (balesettel), illetőleg ennek eredményével, és büntetőjogi felelősségük megállapítása egyaránt törvényes. 
Záró rész 
[65]	A kifejtettek értelmében a Kúria - a Be. 660. § (1) bekezdés főszabálya alapján tanácsülésen, a Be. 655. § (1) bekezdés főszabálya szerinti összetételben eljárva - az I. rendű terhelt felülvizsgálati indítványának nem adott helyt, s a megtámadott határozatot az I. rendű terhelt tekintetében hatályában fenntartotta [Be. 662. § (1) bekezdés]. 
[66]	A Be. 653. § (1) bekezdése értelmében a felülvizsgálati eljárás lefolytatására a harmadfokú bírósági eljárás szabályait az e Fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni. A harmadfokú bíróság határozatával szemben viszont a Be. nem biztosítja a fellebbezés lehetőségét, ami következik a Be. 458. § (3) bekezdésből is, s attól eltérő rendelkezést a Be. XC. Fejezete sem tartalmaz. A végzés ellen tehát nincs helye fellebbezésnek. Felülvizsgálatát a Be. 650. § (1) bekezdés b) pont 2. fordulata zárja ki. A Be. 656. § (4) bekezdése pedig rögzíti, hogy az ugyanazon jogosult által ismételten előterjesztett, illetőleg a korábbival azonos tartalommal ismételten előterjesztett indítványt a Kúria érdemi indokolás nélkül elutasíthatja. 

Budapest, 2019. június 19.

Dr. Katona Sándor s.k. a tanács elnöke, Dr. Feleky István s.k. előadó bíró, Dr. Gimesi Ágnes s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:
Lévai Viktória
tisztviselő