A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság

ítélete

Az ügy száma: 	   Mfv.II.10.129/2017/4.
A tanács tagjai: 	Dr. Tálné dr. Molnár Erika a tanács elnöke
		   Dr. Bors Szilvia előadó bíró
		   Dr. Tánczos Rita bíró
A felperes:   		
A felperes képviselője: ügyintéző: jogtanácsos
Az alperes: 		  
Az alperes képviselője: jogtanácsos
		  
A per tárgya: közalkalmazotti illetmény-különbözet megfizetése 
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: 
Fővárosi Törvényszék 4.Mf.680.530/2016/4.
Az elsőfokú bíróság határozata: 
Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 39.M.862/2016/6.

Rendelkező rész 
A Kúria a Fővárosi Törvényszék 4.Mf.680.530/2016/4. számú ítéletét hatályában fenntartja. 

Kötelezi az alperest, hogy tizenöt nap alatt fizessen meg a felperesnek 20.000 (húszezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
 
A felülvizsgálati eljárásban felmerült 51.100 (ötvenegyezer-egyszáz) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli. 
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás
Tényállás
[1]	A felperes a... Rendőr-főkapitányságnál állt közalkalmazotti jogviszonyban, középfokú besorolású munkakörben. Az alperes a 2013. január15-én kelt intézkedésével a felperest D fizetési osztály 10. fizetési fokozatba sorolta és illetményét 2013. január 1-jétől akként állapította meg, hogy garantált illetménye 99.738 forint, kerekítve 99.700 forint, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrésze 39.019 forint, így összesen 138.719 forint illetményben részesült. Az alperes a 2015. január 20-án kelt intézkedésével a felperes illetményét módosította 2015. január 1-jétől, amely szerint garantált illetménye változatlanul 99.738 forint, garantált bérminimumra történő kiegészítése 22.262 forint lett, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrésze 16.782 forintra csökkent, így összesen 138.782 forint illetményt állapított meg részére, majd 2015. július 1-jétől rendvédelmi ágazati pótlékot. 

A felperes keresete és az alperes ellenkérelme
[2]	A felperes kereseti kérelmében a 2013. augusztus 1-jétől 2015. december 31-ig terjedő időtartamra illetmény-különbözet megfizetésére kérte kötelezni az alperest arra hivatkozva, hogy a munkáltató nem tett eleget a garantált illetmény garantált bérminimumra történő felemelési kötelezettségének, illetve a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt nem a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény (a továbbiakban: Kjt.) 66. § (9) bekezdése b) pont szerinti garantált illetményen felül biztosította. Érvelése szerint a garantált illetményen felüli munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt az alperes kizárólag a Kjt. 66. § (7) és (8) bekezdése szerinti módon, negatív minősítés következményeként csökkenthette volna. A felperes kérte a 2015. évre a folyósított és a 2014. évre helyesen kiszámított illetmény különbözetét is.
[3]	Mindezek alapján a felperes részére 2013. augusztus 1-jétől 2013. december 31-ig havi 14.300 forint, 2014. január 1-jétől 2014. december 31-ig havi 18.300 forint és 2015. január 1-jétől december 31-ig szintén havi 18.300 forint illetmény-különbözet megfizetését kérte középidőarányos kamattal és perköltséggel együtt. 
[4]	Az alperes a kereset elutasítását kérte. Álláspontja szerint az Mt. 287.§-ban írt keresetindítási határidőt a felperes nem tartotta be. Amennyiben a munkáltató a munkáltatói döntés alapján többletjuttatást ad a közalkalmazottnak, az nem válik az illetményét illetően önálló alanyi jogosultsággá. Az alanyi jogosultság a garantált illetményrészre, valamint az összilletmény egészére vonatkozik. Mivel a teljes illetmény csökkentését a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész csökkentése nem eredményezte, a felperes jövedelmét érintő alanyi jogosultság nem szenvedett sérelmet. 

Az első- és a másodfokú ítélet
[5]	A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 39.M.862/2016/6. számú ítéletével az alperest kötelezte a felperes részére 291.100 forint elmaradt illetmény és 2014. április 15-től járó kamatai, valamint 9.400 forint perköltség megfizetésére.
[6]	Ítéletének indokolása szerint a felperes keresete nem elkésett, mert a per tárgya illetmény-különbözet megfizetése.
[7]	Érvelése szerint a közalkalmazott garantált illetménye és a megállapított illetménye nem azonos fogalmak. A garantált illetmény a Kjt. 66.§ (1)-(5) bekezdéseiben, illetve a 79/E.§-ában foglaltak alkalmazásával besorolási illetmény. A munkáltatói által biztosított kiegészítés a garantált illetménnyel együtt vehető figyelembe, ez következik a Kjt. 85/A.§ l) pontjából. A 2013. augusztus 1-jétől hatályos Kjt. 66.§ (9) bekezdés értelmében a garantált illetménynek el kell érnie a garantált bérminimum összegét, azonban az alperes erre figyelemmel nem változtatta meg a felperes illetményét 2013. és 2014. években. Hivatkozott a Kúria Mfv. II.10.460/2015/10. számú ítéletében foglaltakra, így arra, hogy a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész nem illeti meg a felperest változatlan összegben, csökkentése nem minősül a kinevezés egyoldalú módosításának, ezért nem ütközik a Kjt. 24.§ (2) bekezdés szerint alkalmazandó a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (továbbiakban Mt.) 58.§-ába. 
[8]	A 2015. évre előterjesztett felperesi igény körében kifejtette, hogy az alperes rendelkezett a bértábla szerinti garantált illetmény garantált bérminimumra történő kiegészítéséről, ezért a felperest illetmény-különbözet nem illeti meg. 
[9]	A felperes és az alperes fellebbezése alapján eljárt Fővárosi Törvényszék 4.Mf.680.530/2016/4. számú ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét részben megváltoztatta és alperest további 219.600 forint illetmény-különbözet, valamint 2015. július 1-jétől járó kamat és 15.000 forintra felemelt elsőfokú perköltség megfizetésére kötelezte. Az alperest 10.000 forint másodfokú perköltség viselésére is kötelezte.
[10]	A törvényszék a 2013. és 2014. évek körében az elsőfokú döntést annak helyes indokai alapján helybenhagyta.
[11]	Nem értett azonban egyet az elsőfokú bíróság jogi álláspontjával a 2015. évre előterjesztett felperesi igény elutasítása körében. Értelmezése szerint a felperest olyan helyzetbe kell hozni, mintha az alperes a 2014. évi illetményt a jogszabályoknak megfelelően állapította volna meg, így utóbb a perben megállapított 2014. évi illetmény összegénél nem lehet kevesebb a felperes 2015. évi illetményének összege. Ennek összegét az alperes nem vitatta, így a 2015. évi illetmény-különbözet és kamata megfizetésére is köteles alperes, a pertárgyértékhez igazodó első- és másodfokú perköltség viselése mellett.

A felülvizsgálati kérelem és a felülvizsgálati ellenkérelem
[12]	Az alperes a felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és a kereset teljes elutasítását kérte. A Kjt. 21.§ (3) bekezdés, 66.§ (1) és (9) bekezdések, 85/A.§ l) pont, az Mt. 58.§ megsértésére hivatkozott.
[13]	Álláspontja szerint a Kjt. 23.§ (1) bekezdés és a Kjt. 66.§ (9) bekezdés rendelkezéseiből levonható az a következtetés, hogy a kinevezést módosító okmánynak nem kötelező tartalmi eleme a garantált illetmény, a munkáltató felé csak az a jogszabályi elvárás, hogy az illetmény tekintetében a tényleges (teljes) illetményt tartalmazza, ennek egyéb részelemeinek feltüntetésére nincs törvényi előírás. 
[14]	Az nem volt vitatott, hogy a felperes illetménye mindig elérte, sőt meghaladta a garantált bérminimumot. Teljesítményértékelés hiányában a felperes kinevezéskori illetménye garantált összegnek tekinthető, azt nem csökkentheti az alperes.
[15]	2015. január 1-jétől a felperes teljes illetménye 138.782 forintra nőtt, így a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész csökkentése nem minősült az Mt. 58.§-ába ütközőnek. Kitért arra is, hogy amennyiben a bíróság perben, utólag állapítja meg a 2013., 2014. évi illetmény összegét, akkor nem kell a felperest olyan helyzetbe hozni, mintha az alperes azt már korábban helyesen állapította volna meg. Amennyiben nem teljesítette 2013. és 2014. évre a jogszabályi elvárást, attól még nem válnak a már kifizetett illetmények jogellenessé. A jogerős ítélet a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész feletti szabad rendelkezési jogot vette el és évekre beállította a felperes illetményt, ahol már nem szükséges figyelembe venni a közalkalmazott szakképesítését, iskolai végzettségét és munkában eltöltött idejét.
[16]	A felperes a felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását és perköltsége megállapítását kérte annak helyes tényállása és jogi indokolása alapján. 
[17]	Értelmezése szerint nem elégséges, ha a közalkalmazott teljes illetménye eléri a kormányrendelet szerinti garantált bérminimum összegét, mert a garantált bérminimum és a megállapított illetmény nem azonos fogalmak. A Kjt. 66.§ (9) bekezdés egyértelműen a garantált illetményre írja elő, hogy nem lehet kevesebb a garantált bérminimumnál. A munkáltatói döntésen alapuló illetményrész változatlan összegére a közalkalmazottnak addig van alanyi joga, amíg a garantált illetmény összeg változatlan. A garantált illetmény kötelező emelése miatt a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész csökkenthető, de a döntésről írásban tájékoztatni kell a közalkalmazottat. Hivatkozott arra is, amennyiben a 2014. évi helyes illetményösszeg utóbb kerül meghatározásra, a felperest olyan helyzetbe kell hozni, mintha azt az alperes helyesen állapította volna azt meg, ezért ennél az összegnél nem lehet kevesebb a 2015. évi illetménye. 
[18]	Téves az alperes azon érvelése is, mely szerint a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész átcsoportosításáról nem kell a felperes részére tájékoztatást adni. Az Mt. 46.§ (1) bekezdés b) pontja, (4) bekezdése, 58.§-a és a 155.§ (1)-(3) bekezdései szerint az írásbeli tájékoztatásnak olyannak kell lenni, hogy az elszámolás helyessége ellenőrizhető legyen. Ha a kifizetés több jogcímen alapul, akkor a jogcímeket külön kell feltüntetni. Az alperesi gyakorlat és a kinevezési okmányok is külön számszerűsítették a jogcímek szerinti, így a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész összegét is. A felperes alappal bízhatott a fizetési jegyzéken részletezett egyes illetményelemek jogcímében és összegében, így azok visszamenőleges egyoldalú megváltoztatása rosszhiszemű, tisztességtelen és joggal visszaélő.
[19]	Téves az alperes EBH 2006.1544. számú elvi döntésre hivatkozása is, mert ez jelen eljárásban a különböző jogi környezet miatt nem alkalmazható.
[20]	Hivatkozott a Kúria Mfv.II.10.460/2015/10. számú ítéletére is, mely szerint 2013. augusztus 1-jétől a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész garantált illetményre történő átcsoportosítása az illetmény megállapítására szóló határozat hiányban nem fogadható el. A Kúria a fenti álláspontját az Mfv. II. 10.043/2016/7. számú és azt követő ítéleteiben is egyértelművé tette.

A Kúria döntése és annak jogi indokai
[21]	Az alperes felülvizsgálati kérelme a következők szerint nem megalapozott.
[22]	A Kúria számos döntésében kimondta, hogy a közalkalmazott garantált illetménye és a megállapított illetménye nem azonos fogalmak (Mfv.II.10.390/2016/5., Mfv.II.10.414/2016/6., Mfv.II.10.550/2016/4.), a Kjt. 66. § (1)-(5) bekezdésében, 79/E. §-ában, 85/A. § l) pontjában meghatározott rendelkezések alapján figyelemmel a 390/2012.(XII.20.) Kormányrendelet 3. § (2) bekezdés c) pontjára, valamint a garantált bérminimumot évenként meghatározó kormányrendeletekre is.
[23]	Mindebből következően a Kjt. 66. § (9) bekezdés b) pontjában előírtaknak megfelelően 2013. augusztus 1-jétől a felperes garantált illetményének kellett elérnie a garantált bérminimumnak megfelelő összeget, amely a 390/2012.(XII.20.) Kormányrendelet 2. § (2) bekezdése szerint ekkor havi 114.000 forint volt, 2014. január 1-jétől a 483/2013.(XII.17.) Kormányrendelet 2. § (2) bekezdése szerint havi 118.000 forint, míg 2015. január 1-jétől a 347/2014. (XII.29.) Kormányrendelet 2. § (3) bekezdése b) pontja alapján havi 122.000 forint volt. 
[24]	Mindezekkel szemben tény, hogy az alperes 2013. augusztus 1-jétől 2014. december 31-ig terjedő időszakban a garantált illetmény változásáról, a garantált bérminimumnak megfelelő összegben történő megállapításáról, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész összegének változásáról, csökkentéséről, a garantált illetmény emelkedése miatt annak összegére történő átcsoportosításáról írásban nem intézkedett. A felperes garantált illetményét 2013. és 2014. években 99.738 forintban, kerekítve 99.700 forintban állapította meg. Az alperes kizárólag a perben hivatkozott arra, hogy a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt a garantált illetmény összegénél a perbeli időszakban figyelembe vette.
[25]	A felülvizsgálati kérelem alapján a Kúriának abban a kérdésben is állást kellett foglalnia, hogy a munkáltató megalapozottan hivatkozhat-e arra, hogy a Kjt. 66. § (9) bekezdése szerint a garantált bérminimumnak megfelelő garantált illetményt a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész átcsoportosításával akkor is biztosította (megfizette), ha e körben semmilyen, a felperessel közölt munkáltatói intézkedést nem tett. Az alperes álláspontja szerint az összilletményen belül annak változatlan összege mellett a garantált illetmény mintegy automatikusan (hallgatólagosan) emelkedett a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész egyidejű, szintén automatikus csökkentése mellett. Ez a munkáltatói álláspont téves, mert egyrészt a jogszabályok téves értelmezésén alapul, másrészt nem felel meg a jogbiztonság alkotmányos követelményének. 
[26]	A másodfokú bíróság ítéletének helyes jogi álláspontja szerint nincs lehetőség arra, hogy a munkáltató külön intézkedés nélkül utólag, a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt minden további nélkül úgy tekintse, hogy az a jogszabályváltozás miatt emelésre szoruló garantált illetmény fedezetéül szolgált, helyesen hivatkozott Mfv.II.10.460/2015/10. számú elvi határozatában kifejtettekre is. Az illetmény fogalma nem szabályozza külön a garantált illetményt és a munkáltatói többletet, ezért azokat az illetmény fogalma együttesen tartalmazza, a további illetményelemek - illetménypótlékok, illetménykiegészítés, keresetkiegészítés, jutalom - mellett, amelyeket a Kjt. 85/A. § l) és m) pontjai meghatároznak. 
[27]	A közalkalmazott garantált illetménye és illetménypótlékai jogszabályon alapuló - kötelező mértékű - juttatások, amelyek a jogszabály változásakor akkor is változnak a jogszabályoknak megfelelően (összegük növekedik), ha arról a munkáltató nem hoz semmilyen írásbeli intézkedést, illetve a változásról nem tájékoztatja a közalkalmazottat. Ezzel szemben a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész más jogi természetű, mivel egyrészt nem jár alanyi jogon a közalkalmazottnak - mert ez a juttatás munkáltatói döntésen, mérlegelésen alapul -, másrészt ezen juttatás jellegét a garantált illetmény jogszabályon alapuló emelkedésekor nem veszíti el, ezért munkáltatói kifejezett döntés, írásbeli intézkedés hiányában annak összege a legutolsó munkáltatói intézkedésben közölt mértékű marad az újabb intézkedésig. 
[28]	A kifejtettekből az következik, hogy amennyiben a garantált illetmény mértéke jogszabályon alapulóan emelkedik és a felek között nem jött létre újabb megállapodás a kinevezés módosításával az illetmény emeléséről és a munkáltató sem hoz döntést - írásban nem intézkedik - a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészről, azaz annak összegét változatlanul tartja, a garantált illetmény jogszabályon alapuló emelése fedezetét a változatlan összegű illetmény nem biztosítja. Ez azt jelenti, hogy ilyen tényállás mellett nem hivatkozhat a munkáltató arra, hogy a garantált illetmény emelését biztosította, illetve megfizette a közalkalmazott részére. 
[29]	A kinevezés szerinti illetményben a feleknek meg kell állapodniuk. A jogszabály kötelező rendelkezésén alapuló rész a garantált illetmény és a pótlékok, míg a garantált illetményt növelő részre, azaz a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészre nézve és annak módosítását illetően a munkáltatót írásbeli intézkedési, erről pedig tájékoztatási kötelezettség terheli.
[30]	A közalkalmazotti jogviszonyban is irányadó az Mt. 46. § (1) bekezdés b) pontja szerint a munkáltató legkésőbb a munkaviszony kezdetétől számított tizenöt napon belül írásban tájékoztatja a munkavállalót, az alapbéren túli munkabéréről és egyéb juttatásokról, az Mt. 46. § (4) bekezdése pedig arról rendelkezik, hogy az (1) bekezdésben meghatározottak változásáról a munkavállalót a változást követő tizenöt napon belül írásban kell tájékoztatni. 
[31]	Az adott ügyben megállapított tényállás szerint az alperes 2013. augusztus 1-je és 2014. december 31-e között ezt a kötelezettségét elmulasztotta, mivel úgy ítélte meg - tévesen -, hogy az illetményen belül a munkáltatói többletilletmény a garantált illetmény növekedését automatikusan fedezte. 
[32]	Az irányadó bírói gyakorlat szerint (EBH 2006.1544., EBH 2016.M.25., Mfv. II. 10.098/2016/5.) a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész - a garanciális feltételek mellett - „csökkenthető" vagy „átcsoportosítható", azaz a munkáltató dönthet úgy is, hogy a garantált illetmény kötelező növelése mellett a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészt változatlan összegben biztosítja, de dönthet úgy is, hogy ebből biztosítja a garantált illetmény növelését, azaz csökkenti a munkáltatói többletrészt. Az előbbi esetben értelemszerűen növelni kell az illetményt (közös megegyezéssel), az utóbbi esetben az illetmény nem változik. 
[33]	Mivel a nem vitatott tényállás alapján az alperes a munkáltatói döntésen alapuló többletilletmény csökkentéséről 2015. január 1-jéig nem tájékoztatta a felperest azt eredményezi, hogy a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész összege 2013. és 2014. években havi 39.019 forint volt és annak átcsoportosítása a garantált illetmény növelése összegére csupán az alperes perbeli hivatkozása volt. Közölt intézkedés hiányában az alperes nem tudta bizonyítani, hogy a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészre nézve bármilyen döntést hozott. Ennek bizonyításának sikertelensége pedig terhére esik.
[34]	Az nem volt vitatott, hogy a felperes garantált illetménye 2015. január 1-jétől a garantált bérminimum összegének figyelembevételével került kiegészítésre, amelyre az alperes a 2015. január 1-től hatályos írásbeli intézkedésében a munkáltatói döntésen alapuló illetményrészből csoportosított át összeget. Erre az alperes jogosult volt, döntését a felperessel megfelelően közölte. 
[35]	A felperes 2014. évi illetménye (garantált illetmény és munkáltatói többletilletmény együttes összege) azonban az előzőekből következően annyival lett magasabb, amennyivel a garantált illetménye növekedett. Ezért az alperes 2015. évben jogszerűen megtehette, hogy intézkedett arról, hogy a felperes jogszabály alapján emelkedett garantált illetményét a munkáltatói döntésen alapuló illetményrész összegét csökkentve egészítse ki, azonban ezt jogszerűen csak az addigi illetmény összegének csökkentése nélkül tehette meg. Ez az elv akkor is irányadó, ha az illetmény helyes összege utóbb a perben került megállapításra. Ez esetben a felperest olyan helyzetbe kell hozni, mintha az alperes a 2014. évi illetményét helyesen állapította volna meg. Ebből következően 2015. évre is megalapozott a felperes illetmény-különbözet iránti igénye, azaz a 2014-ben helyesen számított 118.000 forint + 39.019 forint = 157.019 forint illetmény és a 2015-ben ténylegesen folyósított 138.782 forint illetmény különbözete, havi 18.237 forint. 
[36]	Mindezekre tekintettel a felperest 2013. augusztus 1-jétől 2013. december 31-ig havi 14.300 forint, összesen 71.500 forint, 2014. január 1-jétől 2014. december 31-ig havi 18.300 forint, összesen 219.600 forint, míg 2015. január 1-jétől 2015. december 31-ig - az alperes által nem vitatott - havi 18.300 forint, összesen 219.600 forint, mindösszesen 510.700 forint illetmény-különbözet és kamata illeti meg. 
[37]	Mindezekre tekintettel a Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján az indokolás kiegészítésével hatályában fenntartotta.

Záró rész
[38]	A pervesztes alperes a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles megfizetni a felperes felülvizsgálati eljárási költségét. 
[39]	A felülvizsgálati eljárásban felmerült 51.100 forint felülvizsgálati eljárási illeték mértékét az Itv. 50.§ (1) bekezdés I. fordulata határozza meg, amely az alperes személyes illetékmentességre tekintettel a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-a alapján az állam terhén marad.
[40]	A felülvizsgálat lehetőségét a Pp. 271. § l) pontja zárja ki. 
[41]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
Budapest, 2017. október 30. 

Dr. Tálné dr. Molnár Erika s.k. a tanács elnöke, Dr. Bors Szilvia s.k. előadó bíró, Dr. Tánczos Rita s.k. bíró 

A kiadmány hiteléül:

bírósági ügyintéző