áó
A ...i Törvényszék mint másodfokú bíróság ...on, a 2019. március 20. napján tartott nyilvános ülésen meghozta a következő

Í T É L E T E T :

a csalás bűntette és más bűncselekmények miatt I.rendű vádlott neve ellen indított büntetőügyben a ...i Járásbíróság 2018. október 16. napján kihirdetett .... számú ítéletét  megváltoztatja;

a vádlott vagyon elleni cselekményeinek minősítése helyesen 13 rendbeli - 5 esetben közvetett tettesként, 8 esetben kísérletként - elkövetett csalás bűntette [Btk.373.§ (1) bekezdés és (2) bekezdés bc) pont alapján 2 esetben (4) bekezdés. b) pont, 11 esetben (3) bekezdés b) pont];

a vádlottal szemben a felfüggesztett szabadságvesztés próbaidejének tartamát 1 (egy) évre leszállítja;

a vagyonelkobzást - a vádlott helyett, az összeg változatlanul hagyása mellett - a .... (...) gazdasági társasággal szemben rendeli el;

A .... javára megítélt kártérítés összegét 406.400 forintra, az állam javára fizetendő eljárási illetéket 24.400,- forintra leszállítja; a polgári jogi igény ezen felüli részének érvényesítését egyéb törvényes útra utasítja.

egyebekben az elsőfokú ítéletet helybenhagyja.

I N D O K O L Á S

A ...i Járásbíróság a megismételt eljárásban hozott fenti ítéletével I.rendű vádlott neve vádlottat bűnösnek mondta ki összesen 13 rb., a 2012. évi C. törvény (Btk.) 373.§ (1) bekezdésébe ütköző, de a (2) bekezdés bc) pontja alapján 2 esetben (4) bekezdés b) pont és 11 esetben (3) bekezdés b) pont szerint minősülő, 8 esetben kíséreltként és részben közvetett tettesként elkövetett csalás bűntettében és 13 rb. folytatólagosan elkövetett hamis felhasználásának vétségében. Ezért, halmazati büntetésül 2 év, végrehajtásában 3 év próbaidőre felfüggesztett, börtön fokozatú szabadságvesztésre, valamint 1.500.000,- Ft pénzbüntetésre ítélte, rendelkezett a feltételes szabadság lehetőségéről is. A vádlottal szemben 812.800,- forint összegre vagyonelkobzást rendelt el. Kötelezte a vádlottat a .... magánfél részére 470.000,- Ft kártérítés megfizetésére.

Az elsőfokú bíróság ítélete ellen a vádlott és a védő felmentésért jelentett be fellebbezést. 7. sorszám alatti beadványában másodlagosan a büntetés enyhítésére tett indítványt.

A ... Főügyészség ... számú átiratában az ítéleti tényállás kiegészítésére, pontosítására, emellett a felfüggesztett szabadságvesztés próbaidejének - időmúlás miatti - csökkentésére, a vagyonelkobzás vádlotti céggel szembeni alkalmazására, az indokolás többirányú kiegészítésére tett indítványt.

A védő a nyilvános ülésen a törvényes vád hiányára, az első fokú ítélet iratellenességére, megalapozatlanságára, valamint téves ténybeli következtetésére is hivatkozással - az egyes tényállási pontokat elemző észrevételei mellett -  a vádlott felmentését indítványozta.

A másodfokú bíróság a járásbíróság ítéletét a 2017. évi XC. törvény (Be.) 868.§ (1) bekezdésére is figyelemmel a Be.590.§ (1) bekezdése alapján az azt megelőző eljárással együtt felülvizsgálta. Ennek során megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a megismételt eljárása során tényfelderítési kötelezettségének, a perrendi szabályok betartásával eleget tett. A járásbíróság az ügyfelderítési kötelezettségét teljes körűen teljesítette, a lehetséges bizonyítékokat a szükséges körben beszerezte és értékelte, ténymegállapításairól, a vád szerinti cselekmények megítélésének szempontjairól az indokolás körében kellő mélységben számot is adott.

A fellebbezésben felvetett eljárási aggályokat tekintve nem foghatott helyt a védő - több ízben hangoztatott - törvényes vád hiányára alapított kifogása. A magánokirat-hamisítás vétsége tekintetében az eredeti vád is tartalmazta a releváns tényeket, a szerződések megkötését, valótlan tartalmú kísérőlevelek, SKET-ek készítését, átadását. Mindezek a magánokirat-hamisítás törvényi tényállási elemeinek alanyi és tárgyi ismérveit egyaránt hordozták. Egyébiránt a csalási cselekménnyel szoros ténybeli összefüggésben is álltak. Mindezek alapján az ügyészség a vádkiegészítésének nem volt eljárási akadálya, az a tettazonosság elvét nem sértette.

A történeti tényállás az iratok tartalma alapján a Be.593.§ (1) bekezdés a) pontja szerint ugyanakkor az alábbiakkal egészítendő ki:

A vádlotti cselekvőséggel célzott kár összege mindösszesen: 5.924.500,- forint volt, ténylegesen pedig 1.828.800,- forint összegű károkozás történt. Ezen összegből az eljárás során 609.600,- forint megtérült.

Az ekként pontosított, kiegészített tényállás immár mentes a Be.592.§ (1) és (2) bekezdésben írt megalapozatlansági hibáktól és hiányosságoktól, az a vádlott védekezésével szemben álló részében is a bizonyítékok indokolt és okszerű mérlegelésén alapul, miként a másodfokú eljárásban is irányadó volt.

A megalapozott tényállás a másodfokú eljárásban eredményesen nem támadható, a védelmi felmentésre irányuló fellebbezés voltaképpen a bírói bizonyítékértékelő tevékenység mikéntjét sérelmezi, mely nem foghatott helyt.

A perbíróság indokolási kötelezettségét is teljesítette, megfelelő részletességgel fejtette ki, hogy a történeti tényállást a vádlotti tagadó védekezés elvetésével, mely ellentétes irányú egyéb (személyi és irati) bizonyítékokra alapítottan állapította meg. 

Megnyugtató módon elemezte a vádlotti magatartásokat és helyesen vont következtetést a terhelt tudattartalmára és csalárd szándékára is. A vádlott a történeti tényállásban helyesen rögzítettek szerint - ebbéli hivatkozása ellenére - nem rendelkezett eme tevékenység ellátáshoz szükséges tárgyi eszközökkel, feltételekkel, mely megtévesztést a hatóság előtt hamis okiratok felhasználásával is leplezni kívánta. A vádlott maga is elismerte, hogy nem birtokolta a perbeli tevékenység ellátásához megkívánt szoftvert és annak, munkájába bevont más felhasználójáról sem tett említést, miként az e körben tett bírói megállapítások szintúgy helytállóak.

Nem vitás, hogy az esetleges szerzői jogot sértő, hivatali visszaélés lehetőségét is felvető, jelenbéli cselekvőségen kétségkívül túlmutató, szerteágazó ügyben még csak nem is a DNV Phast program jogosulatlan használata képezte a büntetőeljárás tárgyát, hanem annak megítélése, hogy a vádlotti magatartás csalárd jellegű volt-e és együtt járt-e károkozással.

A nyomozati munka hiányosságait, esetleges szabálytalanságait a vádhatóság a vádelőkészítő szakban vizsgálni köteles, ezzel kapcsolatos végkonklúzióját a vádiratban rögzíti, miképpen az első fokú bíróságnak a vádirat tartalmáról és az ezzel kapcsolatos személyi felelősségről kell véleményt alkotnia. A korábbi védői aggályok kapcsán kijelenthető az is, hogy a másodfokú bíróságnak sem a pervezető végzések, ügyészi átiratok vélt vagy valós ellentmondásit - ahogy a védő fogalmazott iratellenességét - mindinkább az ítéleti tényállítások, bírói következtetések és cselekményi minősítések helytállóságát kell a felülbírálata során vizsgálnia. A védő által felvetett további szakértői vizsgálat kapcsán - annak szükségtelensége felől - már az első fokon eljárt perbíróság is helyesen foglalt állást.

Jelen eljárásban értékelt cselekvőség lényege - az elsőbírói jogértelmezéssel összhangban - ekként az, hogy a magasan kvalifikált, kellő szakismerettel rendelkező vádlott, az időközben megváltozott jogszabályi környezet ellenére, a piaci árnál jóval kedvezőbb feltételek mellett végezte vállalkozói tevékenységét, és szaktudásának felhasználásával készített ún. SKET-eket. Eme tevékenysége során azonban a jogszabályban előírt, nemzetközi gyakorlatban alkalmazott és a hatóság, jelesül az ... által elfogadott szoftverrel nem rendelkezett és munkájába ilyen szoftverrel rendelkező alvállalkozót sem vont be.  E tény tekintetében megbízóit kivétel nélkül megtévesztette, illetve azt a látszatot keltette, hogy a hatóság számára elfogadható eredményt tud produkálni, holott ennek ellenkezőjével teljes mértékben tisztában volt. Vagyis a SKET-ek elkészítéséhez általa is tudottan nem rendelkezett a megfelelő szoftverrel, azonban a benyújtott okiratokban szándékosan ennek ellenkezőjét tüntette fel.

A bűncselekmény elkövetési magatartása a tévedésbe ejtés, vagy tévedésben tartás. A tévedésbe ejtés esetén az elkövető idézi elő a téves képzeteket a valóság tekintetében. A csalás másik elkövetési magatartása a tévedésben tartás. Ebben az esetben az elkövetőnek nincs szerepe a tévedés kialakulásában, de a sértett tévedését felismerve kihasználja azt. Az irányadó tényállás szerint a vádlott kialakította majd fenntartotta a sértetti képviselőkben azt a képzetet, hogy a SKET elkészítésére minden szempontból alkalmas. Hangsúlyozni kell, hogy a bűncselekmény megvalósulásához nincs szükség arra, hogy a tévedésben ejtést és tartást az elkövető fondorlatos ürüggyel biztosítsa, és nem bír jelentőséggel a megtévesztett személy szakmai ismerete, felkészültsége sem.

Az inkriminált szoftverrel összefüggő rendszeresítés, avagy felhasználás szavak etimológiai elemzése jelen ügy büntetőszempontú megítélésénél a fentiekre tekintettel jelentőséggel ugyancsak nem bírhat, míg a védő csalárd szándékú megtévesztés létének hiányát felvető okfejtése azért nem foghatott helyt, mert a vádlott maga részéről mindent megtett a jogszabályi feltételek hiányában megszerzett jövedelem realizálása érdekében, annak részbeni elmaradása kizárólag az eljáró hatóság ellenőrzési, felügyeleti tevékenységének volt köszönhető.

Az sem mentheti a vádlotti felelősséget, hogy az egyes cégek képviselői nem tisztázták, vagy akár nem is érdekelte őket, hogy a vádlott rendelkezik-e a megfelelő tárgyi feltételekkel, hiszen megbízásuk - lényegét tekintve - a jogszabályi követelményeknek mindenben megfeleltethető SKET elkészítésére irányult, miként részükről e kritérium alappal és joggal elvárt kívánalom volt, melyet a vádlott vitathatatlanul elhallgatott.

A tévedésbe ejtés megkezdésével, illetve a kellő felvilágosítás tudatos elmulasztásával ugyanis a bűncselekmény kísérleti stádiumába jutott, amely mindaddig fennállt, amíg a kár be nem következett. Így helyesen kísérletként minősült 8 esetben a vádlotti magatartás (1., 4., 5., 8-11., 13. tényállási pont). Abban az esetben, amikor a sértett nem a vádlott cége javára fizetett, hanem a közbeékelődő harmadik személy részére, a károkozás befejezett, hiszen a sértett vagyona - ha a későbbi visszafizetés miatt időlegesen is, de - csökkent. Az utóbb történt visszafizetés a kár megtérülését jelentette (3. tényállási pont).

Téves a védő azon érvelése, hogy nem valósulhatott meg a bűncselekmény, mivel a szerződésekben csak a hatósági elfogadás esetére kötötték ki a díjfizetést a vádlott részére. Eltekintve attól, hogy több esetben a hatósági visszautasítás ellenére is történt fizetés (kár következett be), a védői felvetéssel szemben az okozati összefüggés jelentőségét kell leszögezni. Vagyis nem a szerződéskötéssel fejeződött be a bűncselekmény elkövetése, és nem volt eleve kizárt a SKET-ek elfogadása. A megtévesztésnek nem a szerződéskötéssel kell okozati összefüggésben állnia, hanem a sértett pénzügyi rendelkezésével. Ún. alkalmatlan kísérletként (Btk.10.§ (3) bek.) pedig csak akkor lenne a cselekmény értékelhető, ha a hivatkozott felfüggesztő feltétel eleve lehetetlen lett volna. Vagyis kizárt lett volna a vádlott által készített SKET-ek elfogadása, mégpedig a sértetti képviselők számára is nyilvánvaló módon. Azonban a komoly szándékkal benyújtott, formailag megfelelő SKET-ek visszautasítására hatósági vizsgálat és hiánypótlást követően került sor. Mindezek az alkalmatlan kísérletként minősítést kizárják.  

Az elkövetői alakzatot tekintve a vádlott a cselekményeket 5 esetben (2,3,4,12,13 tényállási pontok) közvetett tettesként, míg további 8 esetben tettesként valósította meg.

A közvetett tettesség jellemzője, hogy az elkövető olyan személyt használ fel a bűncselekmény végrehajtására, aki büntethetőséget kizáró ok folytán felelősségre nem vonható. A közvetett tettesség esetében az önálló tettesség ismérvei két személy közt oszlanak meg, mégpedig úgy hogy a felhasznált - jelen esetben tévedésben lévő - személy fejti ki az elkövetési magatartást, nála valósul meg a bűncselekmény tárgyi oldala, míg az alanyi oldal feltételei esetében hiányoznak. A vádlott azokban az esetekben ahol nem került személyes kapcsolatba az egyes cégvezetőkkel, közvetlen megbízóit, ajánlóit tévesztette meg az eljárási jogosultsága és a normatíváknak való megfelelése tekintetében, miként a SKET-eket benyújtó személyek abban a téves feltevésben cselekedtek, hogy a Súlyos Káresemény Elhárítási Terveik minden hatósági követelménynek megfelelnek.

Megalapozott volt a közbizalom elleni bűncselekményekben is a vádlott bűnösségének a megállapítása. A tényállás tartalmazza, hogy vádlott a SKET-eket valótlan adatok feltüntetésével készítette el, illetve a katasztrófavédelmi hatóság hiánypótlásra vonatkozó döntései kapcsán - a sértetteket képviselő személyek megtévesztésével - több valótlan tartalmú okiratot (többnyire megbízási szerződéseket és a hiánypótlás során benyújtott kísérőleveleket) használt fel.

Eme magatartásaival pedig megvalósította 13 rb. folytatólagosan elkövetett hamis magánokirat felhasználásának vétségét. A valótlan tartalmú okirat felhasználása megtörtént a szerződéses fél (sértetti képviselő, közvetítő személy) részére átadással. Az újabb bírói gyakorlat szerint ezzel a bűncselekmény befejezetté vált, függetlenül attól, hogy azt a későbbiekben a hatóságnak is benyújtották-e (BH.2017.320).

Az elsőfokú bíróság tehát - az elbíráláskor hatályos anyagi szabályok helyes megválasztásával - okszerű következtetés vont le a vádlott csalási és közbizalom elleni bűncselekményben fennálló bűnösségére.

A büntetési tételkeret jelen esetben 1 évtől 7 év 6 hónapig terjedő szabadságvesztés, a büntetési középmérték pedig 4 év 3 hónap.

A büntetés kiszabásánál figyelembe veendő körülményeket az elsőfokú bíróság teljes körűen értékelte. A másodfokú bíróság azonban nagyobb nyomatékot tulajdonított az eljárás elhúzódásának, amely nem a vádlottnak volt felróható. Ezért - az ügyészségi indítványt is alaposnak találva - a felfüggesztett szabadságvesztés próbaidejét a törvényi minimumra leszállította.

A főügyészség helyesen hivatkozott az Alkotmánybíróság előzetes mentesítés tárgyában hozott 8/2015. (IV. 17.) számú határozatára, amely szerint alkotmányos követelmény, hogy a bíróság a szabadságvesztés végrehajtásának felfüggesztése esetén hivatalból vizsgálja az előzetes bírósági mentesítés (Btk.102.§ (1) bek.) lehetőségét, és arról az ítéletben rendelkezzen. Az elsőfokú bíróság a vádlottat felfüggesztett szabadságvesztésre ítélte, azonban elmulasztotta az előzetes mentesítés lehetőségének vizsgálatát, illetve nem adott számot erről az ítéletének indokolásában. Erre irányuló kérelem hiányában is a bíróságnak indokát kell adnia ezen kedvezmény alkalmazásának vagy az alkalmazásának a mellőzéséről, ez azonban a másodfokú eljárásban pótolható.

A másodfokú bíróság megállapította, hogy a vádlott nem érdemes az előzetes mentesítésre, mivel a sorozatjellegű cselekményeit a szakmája szabályainak megsértésével követte el. Ezen túlmenően pedig a SKET okiratok tényleges elfogadása az adott sértetti cégeknél potenciális biztonsági kockázatot eredményezett volna. Így - a cselekmények jórészt kísérleti szakban maradása ellenére - a vádlott előzetes mentesítését az elsőfokú bíróság helyesen mellőzte.
   
A járulékos kérdéseket tekintve a vagyonelkobzás megállapított összege törvényes, mivel a meg nem térült és polgári jogi igénnyel nem érintett kárral egyenlő (2., 6., 12. tényállási pontok). Annak megfizetésére ugyanakkor a vádlott nem kötelezhető. A Btk.74.§ (2) bekezdése alapján ugyanis a vagyonelkobzás a gazdasági társasággal szemben kell elrendeli, ha a társaság gazdagodott a bűncselekmény elkövetéséből származó vagyonnal. 

Mivel a vádlott a saját személyes közreműködésével működő .... nevében eljárva, a cég bevételeként vette át a sértetti cégektől származó összegeket, ezért a vagyonelkobzást is a jelenleg is működő gazdasági társasággal szemben kell elrendelni. A cég mint vagyoni érdekelt az igényét egyéb törvényes úton érvényesítheti (Be.57.§ (4) bek.).
   
A megállapított polgári jogi igény alapossága mellett az összegszerűsége korrekcióra szorult. A sértettet a csalási cselekménnyel közvetlen összefüggésben 406.400,- Ft kár érte. A büntető eljárásban a bűncselekménnyel közvetlen okozati összefüggésben lévő kár érvényesíthető (Be.56.§ (1) bek.). Ezért a sértettel szemben a hatósági eljárásban kiszabott bírság a büntető eljárásban nem érvényesíthető igény akkor sem, ha az - közvetetten - összefüggésbe hozható a vádlott csalárd cselekményével. Nincs akadálya azonban annak, hogy a sértett a közvetlen kárát meghaladó igényt érvényesítsen a terhelttel szemben, a polgári jog szabályai szerinti külön eljárásban.

A leszállított kártérítési összeghez arányosan kisebb eljárási illeték is tartozik.

Az ítélet egyéb rendelkezései törvényesek.

A fentiekre figyelemmel a törvényszék a Be.599.§ (2) bekezdés a)-b) pontja alapján nyilvános ülésen eljárva a Be.606.§ (1) bekezdés alapján az elsőfokú ítéletet a rendelkező részben foglaltak szerint megváltoztatta, míg egyebekben a Be.605.§ (1) bekezdés alapján - érdemben helyes indokaira tekintettel - helybenhagyta azzal, hogy a cselekmények minősítését a rendelkező részben a Legfelsőbb Bíróság Bkv. 61. számú állásfoglalásának megfelelően, egységesen tüntette fel, valamint a „részbeni" megjelölés helyett a közvetett tettesként elkövetett bűncselekmények rendbeliségét is számszerűen megjelölte.

..., 2019. március 20. napján

Dr. Sárecz Róbert s.k.	        	. Tuba István s.k.	   	   Dr. Farkas László s.k.
       tanács elnöke			     előadó bíró			                  bíró

Záradék:

A ...i Járásbíróság .... számú ítélete a ...i Törvényszék fenti ítéletében írt változtatásokkal a mai napon jogerős.

..., 2019. március 20.

                 Dr. Sárecz Róbert s.k.      
			a tanács elnöke