A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: 	Mfv.X.10.015/2020/4. 
A tanács tagjai: . Stark Marianna a tanács elnöke
é dr. Csernay Krisztina előadó bíró
. Tánczos Rita bíró
A felperes: . felperes neve 
	...
A felperes képviselője: Dr. ... ügyvéd
	...
Az alperes: 	alperes neve
	...
Az alperes képviselője: Dr. ... ... tanácsos 
	... 
A per tárgya: 	fegyelmi büntetés hatályon kívül helyezése
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes
A felülvizsgálni kért jogerős határozat:
Fővárosi Törvényszék 5.Mf.680.296/2019/14.
Az elsőfokú bíróság határozata:
Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 70.M.1051/2018/36.
Rendelkező rész
A Kúria a Fővárosi Törvényszék 5.Mf.680.296/2019/14. számú ítéletét a felülvizsgálati kérelemmel támadott részében hatályában fenntartja, egyebekben nem érinti. Kötelezi az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felperesnek 100.000,- (százezer) Ft felülvizsgálati eljárási költséget. 
Megállapítja, hogy az 1.070.000,- (egymillió-hetvenezer) Ft felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli. 
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
	A tényállás
[1]	A felperes 2003. október 1-től teljesített szolgálatot az ügyészségen. 2008. szeptember 1-től ügyészként végezte a munkáját. 2011. december 1-től a Budapesti ... Kerületi Ügyészség megbízott, majd 2015. március 1-től kinevezett kerületi vezető-helyettes ügyésze lett. 
[2]	Az alperes a felperes vezetői kinevezését dr. ... fővárosi főügyész javaslata alapján 2016. november 1-től visszavonta. 
[3]	A felperes a vezetői kinevezése visszavonását követően a Budapesti ... Kerületi Ügyészségen végezte a munkáját. 
[4]	2018. március 14-én a felperes az index.hu-n megjelent „...: valósnak tűntek a papírok, de németül voltak" című cikket a Facebookon megosztotta és azt az alábbiakkal kommentálta: „Nos, minden „vádlott" maga választja meg a védekezése sorvezetőjét, maximum kiröhögjük. Hajrá…Ja és április 8."
[5]	2018. március 15-én a felperes egy birkanyájat ábrázoló képet osztott meg az alábbi szöveggel: „A mai ünnepről ennyi fog megmaradni nekem. Itthon is maradtam, alszom, filmet nézek, elvagyok. Remélem jövő ilyenkor már kedvem lesz kimenni." 
[6]	2018. március 17-én a felperes megosztotta az ... lapjáról kitiltottak társaságának OLKT bejegyzését. 
[7]	Az alperes a 2018. június 5-én kelt Szem:21036/525/b-I/2018. számú határozatával megállapította, hogy a felperes vétkes az ügyészek jogállását szabályozó 2011. évi CLXIV. törvény (a továbbiakban: Üjt.) 82. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott hivatása tekintélyét sértő magatartással megvalósított fegyelmi vétségben és a felperest az Üjt. 84. § (1) bekezdés f) pontja alapján hivatalvesztés fegyelmi büntetéssel sújtotta. A határozat indokolása szerint a felperes az internetes bejegyzéseivel megsértette az ügyészségről szóló 2011. évi CLXIII. törvény (a továbbiakban: Ütv.) 7. § (1) bekezdését, valamint a 7. § (3) bekezdésének e) pontját, továbbá az Üjt. 153. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó, a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (a továbbiakban: Mt.) 8. § (2) és (3) bekezdését, az Ügyészségi Közlöny LXII. évfolyamának 12. számában közzétett, az ügyészi hivatás etikai szabályairól szóló ajánlás II/I. e) pontját, valamint V. pontját, így megvalósította az Üjt. 82. § (1) bekezdés b) pontjába ütköző fegyelmi vétséget. A fegyelmi határozat szerint a felperes bejegyzéseinek tartalma és stílusa ügyészi etikai szempontból kifogásolható, más személy, illetve közösség emberi méltóságát, valamint az ügyészi szervezet integritásába, etikai normáiba vetett bizalmat sértő jellegű. A bejegyzések - tartalmukat, szóhasználatukat és mondanivalójukat tekintve - objektíve alkalmasak arra, hogy az ügyészi hivatás pártatlanságának követelményét, az ügyészi szervezet jó hírnevét és az ügyészi hivatásba vetett közbizalmat, illetve az ügyészi hivatás tekintélyét sértsék. 
Az ügyészi szervezet pozitív megítélése elsősorban annak feltételezésén alapul, hogy a szervezetet alkotó ügyészek a legalapvetőbb emberi és szakmai erényekkel, a megbízhatóság, pártatlanság, pontosság és lelkiismeretesség követelményével rendelkeznek. Az a munkavállaló, aki a munkáltató szervezet funkciójából adódó különös elvárásokat, a hivatásrendre vonatkozó értékeket, érdekeket és etikai követelményeket figyelmen kívül hagyja és erre irányuló figyelmeztetés ellenére tanúsít ismételten nyilvánvalóan jogsértő, helytelen magatartást, munkaköri feladatainak ellátására tartósan nem alkalmas, így szolgálati viszonya nem tartható fenn. A határozat súlyosító körülményként értékelte, hogy a felperes fegyelmi felelősségét a fegyelmi jogkör gyakorlója korábban már megállapította és más hasonló jellegű cselekmény miatt is elmarasztalta. Enyhítő körülményként értékelte a felperes hosszabb ideje fennálló ügyészségi szolgálati viszonyát. 

	A felperes keresete és az alperes ellenkérelme
[8]	 A felperes a pontosított keresetében a fegyelmi határozat hatályon kívül helyezését, eredeti munkakörben történő továbbfoglalkoztatását, valamint azt kérte, hogy a bíróság kötelezze az alperest elmaradt illetménye, ruhapénze, cafeteria juttatása és ezen összegek után járó késedelmi kamata és 20 millió forint sérelemdíj megfizetésére. 
[9]	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte.

	Az első- és másodfokú bíróság határozata
[10]	A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 43. sorszám alatt kiegészített 70.M.1051/2018/36. számú ítéletével az alperes 2018. június 5-én kelt Szem:21036/525/b-I/2018. számú határozatát megváltoztatta és a felperest egy fizetési fokozattal való visszavetés fegyelmi büntetéssel sújtotta. Kötelezte az alperest 6.453.851,- Ft elmaradt illetmény, 215.063,- Ft ruhapénz, 211.658,- Ft cafeteria és ezen összegek után 2018. november 15-től a kifizetésig számított késedelmi kamata, továbbá 1.000.0000,- Ft és ezen összeg után 2018. június 6-tól számított késedelmi kamata megfizetésére. A 43. sorszámú kiegészítő ítéletében ezt meghaladóan a keresetet elutasította. 
[11]	Az elsőfokú ítélet indokolása szerint a felperes a peres eljárás során elismerte, miszerint a perbeli bejegyzéseket a Facebook profilján közzétette, majd azokat törölte, ezért az elsőfokú bíróság elsődlegesen azt vizsgálta, hogy a perbeli bejegyzések közzétételével megvalósított-e fegyelmi vétséget és ezzel arányban állóan szabta-e ki az alperes a fegyelmi büntetést.
[12]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság megállapította, hogy az alperes jogszerűen jutott a felperesi bejegyzések birtokába, mert a bejegyzések közzétételével a felperes lehetővé tette, hogy azokat ismerősei megismerjék, megosszák, ugyanakkor a saját Facebook profilon történő közzététel nem jelentett közvetlen, nagy nyilvánosságot. 
[13]	Az elsőfokú bíróság álláspontja szerint a felperes a 2018. március 14-én az index.hu-n megjelent cikkhez fűzött kommentjének tartalmával megsértette, illetve veszélyeztette a hivatása tekintélyét, mivel az ügyész hivatása gyakorlása közben és azon kívül sem tehet olyan nyilatkozatot, amely szerint bármely, az eljárásban érintett fél nyilatkozatát „kiröhögi". Ilyen tartalmú megjegyzés még abban az esetben is sérti az ügyészi hivatás tekintélyét, ha azt nem folyamatban lévő eljárásban teszi, hanem általában utal az eljárásokban résztvevők eljárási nyilatkozataira és annak esetleges ügyészi értékelésére. 
[14]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság értékelése szerint azonban a 2018. március 15. és március 17-én közzétett bejegyzések olyan, a magánéletben tett véleménynek tekinthetőek, amellyel a felperes nem valósított meg politikai tevékenységet. Nem volt megállapítható, hogy a vizsgált véleménynyilvánítás a felperes hivatali munkájára hatással lett volna, illetőleg befolyásolta volna az ügyészség függetlenségét vagy pártatlanságát. E bejegyzések a véleménynyilvánítás szabadságának gyakorlása körébe tartoznak és az Alaptörvény ... cikk (1) bekezdésében garantált véleménynyilvánítási szabadságból fakadó alapjogi védelmet élveznek. Az alperesnek közvetlen hátrányt nem jelentettek, nem hatottak hátrányosan a munkáltató megítélésére sem és a felperes munkakörére, beosztásának ellátására lényeges és valós közvetlen kihatással nem voltak. 
[15]	Mindezek alapján az elsőfokú bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a felperes terhére értékelt fegyelmi vétséggel a kiszabott fegyelmi büntetés nem állt arányban, ezért a kiszabott fegyelmi büntetést a rendelkező részben foglaltak szerint enyhítette és a felperest - minthogy az alperes a perben nem jelölt meg továbbfoglalkoztatást kizáró indokot - eredeti munkakörébe visszahelyezte.  
[16]	A felperes egészségkárosodására alapított sérelemdíj megfizetése iránti kereseti kérelme igazolására kirendelt igazságügyi orvosszakértő a véleményében enyhe-mérsékelt súlyosságú szorongásos tünetek által kísért mérsékelt fokú depressziót állapított meg, amely állapot nem tekinthető véglegesnek. Az elváltozások kialakulásában a legkisebb kóroki szerepe a korábbi stresszes életmódnak van, a vezetői kinevezés visszavonása ennél lényegesen nagyobb hatású és a hivatalvesztés jelenti a legerősebb befolyást. A szakértő a további gyógyulás pontos mértékét nem tudta megállapítani, de álláspontja szerint akár teljes, gyógyszermentes állapotban fennmaradó remisszió is elképzelhető. Az elsőfokú bíróság szakértői vélemény alapján levont következtetése szerint a munkáltatói intézkedéssel összefüggésben sérült a felperes testi épséghez való joga, amely önmagában is alapot ad a sérelemdíj érvényesítésére. Eltúlzottnak találta azonban az e jogcímen előterjesztett kereseti kérelmet és figyelemmel arra, hogy a felperes fiatal és egészséges, azonban hátralévő életében korlátozottan is fennmaradnak ezek a következmények, a sérelemdíj összegét 1 millió forintban állapította meg, ezt meghaladóan a keresetet elutasította. 
[17]	A peres felek fellebbezése alapján eljárt Fővárosi Törvényszék az 5.Mf.680.296/2019/14. számú ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét a fellebbezett részében a sérelemdíj tekintetében részben megváltoztatta, annak összegét 2 millió forintra felemelte, egyebekben az ítéletet helybenhagyta azzal, hogy a felperes keresetfelemelése alapján kötelezte az alperest az elsőfokú ítéleti marasztalást meghaladóan 3.713.446,- Ft elmaradt illetmény, 96.118,- Ft ruhapénz és 69.138,- Ft cafeteria juttatás megfizetésére. 
[18]	A törvényszék a felperes fegyelmi eljárás jogszerűségének vizsgálatát kifogásoló fellebbezése alapján kiemelte, hogy elismerése folytán annak további bizonyítása, hogy a munkáltató által sérelmezett bejegyzéseket ténylegesen közzétette-e, szükségtelen volt. Az elsőfokú ítéletben rögzített kifogásokon túl nem volt olyan eljárási szabály, amelyet az elsőfokú bíróságnak vizsgálni kellett volna és ennek ellenére azt elmulasztotta. 
[19]	A másodfokú bíróság álláspontja szerint a fegyelmi határozat vizsgálatát és a felperesi cselekmény értékelését nehezítette, hogy a fegyelmi határozatból nem volt megállapítható, hogy az egyes sérelmezett Facebook bejegyzések kapcsán a munkáltató konkrétan mit rótt a felperes terhére, mivel az alperes az eljárás lefolyatása menetének rögzítése mellett csupán általánosságban és elvi jelleggel hivatkozott az ügyészi hivatás etikai szempontjaira. A határozat tartalmazta, hogy a felperes a hivatásával kapcsolatos mely szabályokat és elvárásokat sértette meg, azonban az egyes megosztások tekintetében a jogsértéseket ténylegesen és érdemben nem jelölte meg, ezért az elsőfokú bíróság a peres eljárás során tett alperesi nyilatkozatok és beadványok alapján tárta fel és értékelte, hogy a munkáltató az egyes Facebook bejegyzések tekintetében mit értékelt. 
[20]	A felperes terhére rótt fegyelmi vétségek tekintetében a másodfokú bíróság osztotta az elsőfokú bíróság következtetéseit, egyetértett annak jogi érvelésével is. A 2018. március 14-i megosztás tekintetében hangsúlyozta, hogy az ügyészi hivatás etikai szabályait valóban sérti, ha egy ügyész - akár magánéletében, zárt baráti közösség előtt, akár hivatásának gyakorlása során bármikor - arra utal, hogy kiröhöghető az eljárásban érintett személy nyilatkozata. Téves a felperes azon fellebbezési érvelése, amely a „kiröhögés" szó adott esetben történő alkalmazhatóságát kívánja igazolni, illetőleg amellyel az elsőfokú ítéleti rendelkezés súlyosságára és aránytalanságára hivatkozik. A másodfokú bíróság rámutatott arra, hogy az ügyész még a személyét jól ismerő és esetleg őt ügyészként is elismerő baráti közegben, magánemberként tett kijelentésével sem kelthet olyan benyomást, hogy munkája során számára elfogadható a komolytalan vagy hivatásához méltatlan magatartás. A „kiröhög" szó használata azonban azt sugallja, hogy ez az ügyészi szervezeten belül megszokott gyakorlat, ezért az elsőfokú bíróság helyesen járt el, amikor a fegyelmi vétség súlyára figyelemmel nem a legenyhébb szankciók alkalmazását tartotta szükségesnek. 
[21]	A másodfokú bíróság nem osztotta azt az alperesi álláspontot, mely szerint a felperes evvel a bejegyzéssel ... ... országgyűlési képviselő vádlotti minőségére utalt, mert pusztán a vádlott szó használata alapján az olvasó okszerűen nem juthatott arra a következtetésre, hogy a felperes hivatali tudomása alapján az érintett közszereplő már gyanúsított vagy gyanúsított lesz.
[22]	A 2018. március 15-én és március 17-én közzétett bejegyzésekkel kapcsolatban a másodfokú bíróság kiemelte, hogy a véleménynyilvánítás szabadsága olyan alapvető állampolgári jog, amelyet az Alaptörvény garantál és csak kivételesen, a szükséges és indokolt mértékben korlátozható. Az Üjt. 82. § (1) bekezdés b) pontjára, az Ütv. 7. § (1) és (3) bekezdésére, valamint az ügyészi hivatás etikai szabályairól szóló ajánlás II/I. e) pontjában és V. pontjában foglaltakra utalva rögzítette, hogy az ügyészek hivatásuk gyakorlása során és magánéletükben egyaránt kötelesek betartani olyan magatartási szabályokat, amelyek őket a véleménynyilvánítás szabadságában korlátozzák. Kiemelte, hogy a véleménynyilvánítási jog egyes hivatásokat érintő korlátozására nincs kialakult bírói gyakorlat és az ügyészi hivatás etikai szabályairól szóló ajánláson túlmenően nincs olyan szabályzat sem, amelyben a munkáltató rögzítette volna a véleményszabadság korlátozására vonatkozó konkrét elvárásait, esetleg tilalmait. Lényegesnek tartotta, hogy nincs olyan szabályzat, amely alapján elhatárolhatóak lennének egymástól az ügyészként, a hivatás gyakorlása során és a magánemberként, a magánéletben érvényesítendő munkáltatói elvárások. A másodfokú bíróság az arányosság vizsgálatakor szem előtt tartotta, hogy a felperes saját zárt közösségén belül osztotta meg a bejegyzéseit és azt is értékelte, hogy a Facebook használat az ügyészek számára semmilyen formában nem volt tiltott. Mindezek alapján helytállónak ítélte az elsőfokú bíróság álláspontját, mely szerint a munkáltató konkrét iránymutatása hiányában az ügyészek egyéni jogérzékük és belátásuk szerint értelmezhetik a véleménynyilvánítást, az értelmezésük ezért szubjektív és nem is egységes.
[23]	A másodfokú bíróság értékelése szerint a 2018. március 15-i és március 17-i bejegyzések a szabad véleménynyilvánítás határain belül maradtak, a megosztás körére is figyelemmel a felperesre irányadó ismert normákat nem sértettek, senkire nézve nem voltak durvák, sértőek, bántóak vagy lealacsonyítóak és az alperes perbeli álláspontjával szemben nem voltak politikai tevékenységként sem értelmezhetőek. A politikai tevékenység megállapításához a magánszférát meghaladó nyilvánosság előtt közvetlenül megnyilvánuló, tényleges politikai tartalommal bíró, szándékos és aktív magatartás szükséges, amelyre a perbeli esetben nem volt adat. Nyilvánosság előtti kinyilatkoztatásnak a magánvélemény zárt Facebook közösségen kívüli közlése minősült volna, amelyre azonban a perben nem volt adat. 
[24]	A törvényszék a fegyelmi vétség és a szankció arányossága körében azt is figyelembe vette,  hogy a felperesi bejegyzések következtében a munkáltató érdeksérelme - peradat hiányában - nem valósult meg. Minthogy az alperes a hivatalvesztés fegyelmi büntetést a felperes terhére rótt három fegyelmi vétséggel arányban szabta ki, ugyanakkor a másodfokú bíróság az elsőfokú bírósággal egyezően azt csak az első bejegyzés kapcsán állapította meg, az elsőfokú ítélet fegyelmi büntetés enyhítésére vonatkozó rendelkezését helybenhagyta. 
[25]	A felperes eredeti munkakörbe történő visszahelyezése körében a másodfokú bíróság az Üjt. 43. § (2) bekezdésére utalva megállapította, hogy a jogszabály ténylegesen a bíróság mérlegelésére bízza annak eldöntését, hogy az alperes által közölt körülmények alapján elvárható-e az ügyész továbbfoglalkoztatása a munkáltatótól. A jogszabályban felsorolt példák jellegéből arra lehetett következtetni, hogy a visszahelyezés mellőzésére csak kivételesen, akkor van mód, ha annak objektív és érdemi indokát a munkáltató igazolja, amely a perbeli esetben nem valósult meg, ezért a visszahelyezés elutasítására vonatkozó alperesi fellebbezés alaptalan volt. 
[26]	A felperes a fellebbezésében a sérelemdíj körében előterjesztett keresetét 8.000.000,- Ft-ra leszállította és további orvosi iratokat csatolt. Az új bizonyítékok értékelésével a másodfokú bíróság azt állapította meg, hogy a felperes a fegyelmi határozattal kiszabott hivatalvesztés óta továbbra is folyamatos orvosi kezelésre szorul, amelynek ellenére pszichikai állapota nem javult, sőt állapotának rosszabbodását diagnosztizálta a kezelőorvos. E bizonyítékokra figyelemmel a sérelemdíj összegét 2.000.0000,- Ft-ra emelte fel.
[27]	A törvényszék a felperes felemelt keresete alapján az elmaradt juttatások összegét a jogerős ítéletig állapította meg és az alperest további elmaradt illetmény, cafeteria és ruhapénz megfizetésére kötelezte. 

	A felülvizsgálati kérelem és felülvizsgálati ellenkérelem
[28]	Az alperes a felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet elsőfokú bíróság ítéletére is kiterjedő hatályon kívül helyezését, a felperes keresetének elutasítását, illetőleg állásába való visszahelyezésének mellőzését kérte. 
[29]	Álláspontja szerint a jogerős ítélet a Pp. 279. §-ába ütközően a bizonyítékokat tévesen értékelte és a Pp. 346. § (5) bekezdését megsértve nem adta indokát egyes bizonyítékok mellőzésének. 
[30]	Tévedett a törvényszék, amikor a felperes 2018. március 15. és március 17-én közzétett bejegyzéseiről azt állapította meg, hogy azok olyan, a szabad véleménynyilvánítás körébe tartozó nyilatkozatok, amelyek a felperes hivatali munkájára, az ügyészség függetlenségére és pártatlanságára semmilyen hatással nem voltak. A felperes a Facebook ún. zárt csoportjában osztotta meg a bejegyzést - a felperes esetében ez több mint száz személyt jelentett-, amely a büntető és a polgári peres gyakorlatban is kimeríti a nagy nyilvánosság fogalmát. A Facebook szabályzata alapján a bejegyzések zárt csoportban való megjelölése nem jelenti a nyilvánosság kizárását, ugyanis a csoport tagjai a bejegyzéseket szabadon, minden kötöttség nélkül megoszthatják a csoporton kívül álló tagokkal és akár olyanokkal is, akik egyáltalán nem használják a Facebook szolgáltatásait. E körülmény ismeretében a felperes harmadik bejegyzése kifejezetten további - egymillió személlyel történő - megosztásra buzdított. A felperes tehát a politikai tartalmú bejegyzés további megosztásához nemhogy hozzájárult, de kifejezetten felhívott rá, méghozzá saját arcképével és nevével ellátva. 
[31]	Tévedés az is, hogy a felperes cselekménye nem okozott közvetlen hátrányt a munkáltatóra nézve. A Fővárosi Főügyészség a felperesi posztban megjelölt bűnüggyel kapcsolatban eljárási cselekményeket végzett, pl. a Budapesti ... Kerületi Ügyészség ügyésze megkeresésre házkutatásban vett részt, amelynek során a közszereplőt érintő iratokat foglaltak le. Ezentúl a Budapesti Nyomozó Ügyészség az üggyel szorosan összefüggő pénzmosás miatt tett feljelentéssel kapcsolatban folytatott eljárást. A tárgyaláson meghallgatott dr. ... és dr. ... elmondták, hogy azért tulajdonítottak különös jelentőséget a felperes megosztásainak és jelezték azt a felettes ügyésznek, mert úgy gondolták, hogy azok tartalma kihatással lehet az ügyészség szakmai munkájára is, mivel különböző büntetőeljárásokkal összefüggésbe hozhatók. A fegyelmi eljárás megindításának hiányában az ügyészségi eljárás pártatlansága, ezáltal törvényessége megkérdőjelezhetővé vált volna.
[32]	Az Üjt. 82. §  (1) bekezdés b) pontja szerint az ügyész fegyelmi felelőssége megállapításának alapját a hivatása tekintélyét sértő vagy veszélyeztető életmódja, illetve magatartása képezi. A törvény nem sorolja fel tényállásszerűen a fegyelmi vétségeket, ezért annak megítélése, hogy az ügyészségi alkalmazott mely magatartása sérti a hivatása tekintélyét a fegyelmi jogkör gyakorlójának mérlegelési körébe tartozik. E körben eligazítást adhat az Alkotmánybíróság ügyészségi szolgálati viszonyra is vonatkoztatható 56/1994. (XI.10.) AB határozata, miszerint az ügyészségi alkalmazott magatartása lehet fegyelmi vétség, ha munkaköre és beosztása ellátására lényeges és valós, közvetlen kihatással van és egyúttal a munkáltató érdeksérelmével jár együtt. 
[33]	Az Ütv. 7. § (3) bekezdésének e) pontja szerint az ügyész a magánéletében is a hivatásához méltó magatartást tanúsít. Az ügyészség, illetve az ügyészek politikai függetlenségének biztosítása érdekében az Alaptörvény 29. cikkének (6) bekezdése rögzíti, hogy az ügyészek nem lehetnek tagjai pártnak és nem folytathatnak politikai tevékenységet. Mindezt megerősíti az ügyészi hivatás etikai szabályairól szóló ajánlás II/I. e) pontja, valamint V. pontja is. Mindezen szabályokat figyelembe véve megállapítható, hogy egy ügyésszel szemben egy átlag munkavállalóhoz képest magasabb, szigorúbb elvárást támaszt a munkáltató, mind a munkáját, mind a magánéletét tekintve. A felperes bejegyzéseinek tartalma és stílusa törvény és ügyészi etikai szempontból is kifogásolható, azok szóhasználatát és mondanivalóját tekintve objektíve alkalmasak arra, hogy az ügyészi hivatás pártatlanságának követelményét, az ügyészi szervezet jó hírnevét és az ügyészi hivatásba vetett közbizalmat, illetve az ügyészi hivatás tekintélyét sértsék. Mindezen szempontokat figyelembe véve az alperes álláspontja szerint a felperes mindhárom internetes bejegyzésével megsértette törvényi kötelezettségeit, valamint az etikai szabályokat, ezáltal az ügyészi hivatása tekintélyét is, így megvalósította az Üjt. 82. § (1) bekezdés b) pontjába ütköző fegyelmi vétséget. 
[34]	A perben csatolta az informatikai biztonsági felhasználói kézikönyv alkalmazásáról szóló 4/2013. (VII.31.) LÜ föov. körlevelét, a fővárosi főügyész ig.149/2014/1. számú intézkedését, továbbá a fővárosi főügyésznek a felperes - korábbi, ügyészi szervezetet bíráló bejegyzés miatt - vezetői kinevezése visszavonására tett 2016. október 17-én kelt Főü.Szem.21036/538-II/2016. számú előterjesztését. Ezen munkáltatói intézkedéseket a felperesnek ismerni kellett, ezért iratellenes a jogerős ítélet azon megállapítása, hogy a peradatok szerint a Facebook használatát az ügyészek számára nem tiltották meg. 
[35]	Az alperes álláspontja szerint tévedett a másodfokú bíróság annak megállapításakor, hogy a hivatalvesztés fegyelmi büntetés nem áll arányban a felperes által elkövetett fegyelmi vétséggel. Az ügyész a munkaköre ellátása során és magánéletében is köteles úgy viselkedni, hogy az ügyészi szervezet tekintélyét a viselkedése ne rombolja. Ebből adódóan az ügyészségi alkalmazott magatartása szigorúbb megítélés alá esik, mint egy munkavállalóé, ezért a kiszabott fegyelmi büntetés - figyelemmel a korábban hasonló magatartás miatt adott szóbeli figyelmeztetésre -  a felperes cselekményével arányosnak tekinthető. A több mint 15 éves szolgálati idővel rendelkező felperesnek tisztában kellett lennie az ügyészi hivatással együtt járó többletelvárásokkal, amelyek a magánéletében tanúsított magatartására is szabályokat fogalmaznak meg. Ezért a büntetés kiszabása körében nincs annak jelentősége, hogy a felperes a bejegyzéseket nem azzal a szándékkal tette közzé, hogy azok az alperes érdeksérelmével járjanak, mert tisztában kellett volna lennie a magatartása következményeivel. A kiszabott hivatalvesztés fegyelmi büntetés az Üjt. 84. § (1) bekezdésének f) pontja szerint alkalmazható legsúlyosabb jogkövetkezmény arányban áll az elkövetett fegyelmi vétség súlyával. 
[36]	A másodfokú bíróság iratellenesen állapította meg, hogy az alperes a hivatalvesztés fegyelmi büntetést a három fegyelmi vétséggel tartotta arányban állónak, mert a fellebbezés 5. oldalának utolsó bekezdése is tartalmazta azon nyilatkozatát, hogy a felperes terhére megállapított egy fegyelmi vétség elkövetése esetén is arányos volt a legsúlyosabb fegyelmi büntetés. 
[37]	A másodfokú bíróság tévesen nem adott helyt az alperes visszahelyezés mellőzésére vonatkozó fellebbezési kérelmének, döntése ellentétes a hasonló tárgyban meghozott korábbi kúriai döntésekkel. A felperes cselekménye súlyosan sértette a munkáltató érdekeit,   ügyészségi szolgálati viszonyának fennmaradása esetén pedig az ügyek szignálását végző vezető ügyészek nem hagyhatják figyelmen kívül a felperes által uralni nem bírt és nem is akart politikai véleményét, indulatait, vagyis az ügyek kiosztásánál arra kényszerül az alperes, hogy a jövőben ne járhasson el olyan ügyekben, amelyekben akár a sértett, akár a terhelt valamilyen politikai beállítottsága közismert vagy nyíltan vállalt.
[38]	A felperes a munkáltatói szervezet funkciójából adódó különös elvárásokat, a hivatásrendre vonatkozó értékeket, érdekeket és etikai követelményeket figyelmen kívül hagyta és erre irányuló figyelmeztetés ellenére tanúsított ismételten jogsértő, helytelen magatartást, ezért szolgálati viszonya nem tartható fenn. Taxatív szabályozás hiányában a bíróság mérlegelési körébe tartozik a visszahelyezésről történő döntés, amelybe beletartozik a hivatásra vonatkozó szakmai szabályt súlyosan megszegő munkavállalói, a perben a bíróság által sem vitatott jogsértés, amellyel a visszahelyezés mellőzésének objektív és érdemi indoka is igazolt. 
[39]	Iratellenes a jogerős ítélet azon megállapítása is, mely szerint nem volt arra peradat, hogy a felperes 15 éves szolgálati viszonya alatt kitűnt volna a politikai véleménye, mert e körben figyelembe kellett volna venni a korábban számára adott szóbeli figyelmeztetést, illetőleg a vezetői kinevezése visszavonásának indokait.
[40]	A felperes a felülvizsgálati ellenkérelmében elsődlegesen a felülvizsgálati kérelem visszautasítását, másodlagosan annak elutasítását, a jogerős ítélet hatályában történő fenntartását és az alperes perköltségben történő marasztalását kérte. Álláspontja szerint az alperes felülvizsgálati kérelme egyes indokaihoz több helyen megsértett jogszabályhelyet nem jelölt meg, ezért felülvizsgálati kérelme nem felet meg a Pp. 413. § (1) bekezdés b) pontjában foglaltaknak. 
[41]	Hivatkozott arra, hogy a jogerős ítélet megállapítása szerint a perben elbírált fegyelmi határozat formai okból is jogszabálysértő volt. A 2018. március 14-i megosztás és komment kapcsán elfogadta a jogerős ítélet álláspontját, a március 15. és március 17-i bejezésekkel kapcsolatban azonban hivatkozott a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 142. §-ra, amely szerint nem minősül választási kampánynak, a magánszemélyek közötti kommunikáció, függetlenül annak tartalmától és formájától és a felperes ilyen, személyes kommunikációnak tekintette a saját, zárt, nyilvánosság számára nem elérhető Facebook profilján, az egyébként ügyészi minőségét soha fel nem tüntető kommunikációt. Megjegyezte továbbá, hogy a politikai tevékenységgel kapcsolatos konkrét állítás és annak indokolása nem is szerepelt a hivatalvesztést kimondó határozatban. Álláspontja szerint az, ha valaki a politikai preferenciáját zárt körben kinyilvánítja, egy demokráciában nem lehet tiltott és semmiképpen nem minősül olyan jogsértésnek, ami a hivatalvesztését indokolhatná,  különösen akkor, ha a munkásságával kapcsolatban soha nem merült fel a politikai természetű elfogultság vádja. Álláspontja szerint az ügyészségi informatikai biztonsági felhasználói kézikönyvének 43. pontjában foglalt kötelezettségét nem szegte meg, más szabályszegésre pedig az alperes nem hivatkozott. Nem bizonyít semmit, hogy a felperes vezetői kinevezésének visszavonására tett főügyészi előterjesztés tartalmazta egy korábbi Facebook bejegyzése miatti szóbeli figyelmeztetést, mivel maga a főügyész tanúként történő meghallgatásakor sem emlékezett arra, hogy mire utalhatott ez a kijelentés.
[42]	A felperes ezentúl sérelmezte és felsorolta, hogy az alperes milyen típusú magatartásokat és kötelezettségszegéseket értékelt feddéssel, illetve írásbeli figyelmeztetéssel és e körben utalt arra, hogy az általa elkövetett jogsértés ennél kisebb súlyú volt. 

	A Kúria döntése és annak jogi indokai
[43]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint nem megalapozott. 
[44]	Az alperes a felülvizsgálati kérelmében a Pp. 279. § és a Pp. 346. § (5) bekezdésének megsértését, vagyis a bizonyítékok okszerűtlen mérlegelését, valamint a bíróságok indokolási kötelezettségének megsértését állította.
[45]	A Kúria korábbi töretlen gyakorlata értelmében (BH1995.193, BH1999.44), amely az új eljárási törvény hatálya alatt is fenntartható, a bizonyítékok mérlegelésén alapuló ítélet felülvizsgálattal eredményesen akkor támadható, ha a bizonyítékok mérlegelése okszerűtlen vagy iratellenes volt. A felülvizsgálati eljárás keretében a bíróság mérlegelési körébe tartozó kérdés általában nem vizsgálható és nincs lehetőség a bizonyítás adatainak újabb egybevetésére és értelmezésére. A felülvizsgálat csak arra szorítkozhat, hogy a mérlegelés körébe vont adatok, tények értékelése körében nem történt-e nyilvánvalóan helytelen következtetés. Az erre alapított felülvizsgálati kérelem akkor lehet eredményes, ha a jogerős ítéletben megállapított tényállás iratellenes, illetőleg a bíróság a bizonyítékokat, azok egybevetése során nem a maguk összességében értékelte és ennélfogva a megállapított tényállás nyilvánvalóan okszerűtlen, vagy lényeges logikai ellentmondást tartalmaz. 
[46]	A Kúria álláspontja szerint az eljárt bíróságok a rendelkezésre álló bizonyítékokat a Pp. 279. § (1) bekezdésében foglaltak szerint értékelték. Megállapításaik egymással és a per egyéb adataival nem voltak ellentmondásban és nem jutottak kirívóan okszerűtlen, logikátlan eredményre sem. Az eljárt bíróságok érdemi döntésüket részletesen és meggyőzően indokolták.
[47]	Az Üjt 82.§ (1) bekezdésének általános megfogalmazása alapján az ügyész hivatali kötelessége vétkes megszegésével ( a) pont) vagy a hivatása tekintélyét sértő vagy veszélyeztető életmódjával vagy magatartásával ( b) pont) követhet el fegyelmi vétséget. A perbeli esetben az alperes fegyelmi határozata a felperes közösségi oldalon tett különböző bejegyzéseit az utóbbi esetkörben értékelte, így az eljárt bíróságoknak abban a kérdésben kellett állást foglalni, hogy e magatartása sértette vagy veszélyeztette-e az ügyészi hivatás tekintélyét. A bizonyítékok értékelése alapján a bíróságok az index.hu cikkhez fűzött kommentet fegyelemsértésként, míg a 2018. március 15-én és 17-én tett megosztásokat a véleménynyilvánítási szabadság határát át nem lépő megnyilatkozásnak tekintették, így a kiszabott fegyelmi büntetést enyhítették. Az alperes felülvizsgálati kérelme alapján a Kúriának abban a kérdésben kellett állást foglalni, hogy az utóbbi magatartások értékelhetőek voltak-e fegyelmi vétségként, illetve ennek hiányában az eljárt bíróságok által fegyelemsértésként értékelt komment - mellyel összefüggő megállapítást a felperes felülvizsgálati kérelemmel nem támadott - önmagában megalapozhatta- e a legsúlyosabb fegyelmi büntetés kiszabását. 
[48]	A 2018. március 14-én megosztott és kommentált hír vonatkozásában a bíróságok jogszabálysértés nélkül állapították meg a felperes etikailag kifogásolható magatartását. Az ügyész hivatás tekintélyével nem fér össze, ha az ügyész - akár egy zárt facebook csoportban is - olyan nyilatkozatot tesz, amely arra utal, hogy bármilyen büntetőeljárásban, illetőleg általában a büntetőeljárásokban a vádlott védekezése nevetség tárgya lehet. Ez a közlés ezért - a felülvizsgálati ellenkérelemben a felperes által is elismerten - fegyelmi vétséget valósított meg, mert nyilvánvalóan és közvetlenül érinti az ügyészi tevékenységet, az annak során tanúsított magatartást, illetőleg ténylegesen az ügyészség közmegítélését is, ekként alkalmas volt az ügyészi hivatás tekintélyének megsértésére vagy legalábbis annak veszélyeztetésére. 
[49]	A fegyelmi vétség miatt kiszabott fegyelmi büntetés arányossága megítélésénél az Ütv. 84.§ (4) bekezdése ad eligazítást, amely szerint  figyelembe kell venni a kötelezettségszegés súlyát, következményeit és a vétkesség fokát. A közzétett bejegyzés, mint kötelezettségszegés súlyának megítélésénél elsődlegesen az értékelendő, hogy a felperes nem valamely, az ügyészi jogviszonyából származó alapkötelezettségét (munkavégzési, rendelkezésre állási) szegte meg, bejegyzése nem volt összefüggésben a munkakörébe tartozó feladatok ellátásával. Véleményét ismerősei előtt, de magánvéleményként tette közzé, munkakörének pártatlan ellátását ez bizonyíthatóan nem befolyásolta. Az a körülmény pedig, hogy a felperes munkáltatója az index.hu cikkében foglalt büntetőeljárásban végzett nyomozati cselekményeket - a felperes abban való részvételének hiányában - a kötelezettségszegés súlyát nem érinti. Az alperes a perben nem bizonyította, hogy a közlemény az ügyészség általános megítélésére érdemleges következménnyel járt volna, tudomásszerzése is a saját állományába tartozó ügyészek jelzése alapján valósult meg. 
[50]	A felperes 2018. március 15. és 17-i bejegyzéseit illetően az eljárt bíróságok helytállóan vizsgálták a felperest megillető, az Alaptörvényben is garantált véleménynyilvánítási jogát és jogszabálysértés nélkül vontak le következtetést arra, hogy a magánemberként tett bejegyzése nem valósított meg fegyelmi vétséget.  
[51]	Az alperes a felülvizsgálati kérelmében e körben alaptalanul hivatkozott az Ütv. 7.§ (1) és (3) bekezdés e) pontja, az Alaptörvény 29. cikke (6) bekezdésének, valamint az ügyészi hivatás etikai szabályairól szóló ajánlás II/I. e) pontja és V. pontja megsértésére. Az utóbbi szabályozás körében a törvényszék alappal utalt annak „ajánlás" jellegére, továbbá arra is, hogy a munkáltató tényleges szabályozásának hiányában nem volt megállapítható a tilalmazott magatartások köre. 
[52]	Az Alaptörvény hivatkozott rendelkezése előírja, hogy az ügyészek nem lehetnek tagjai politikai pártnak és nem folytathatnak politikai tevékenységet. Az alkotmányos cél tükrében ezért az adott tényállás valamennyi ismérve alapján lehet dönteni arról, hogy a hivatkozott megosztások értelmezhetőek-e politikai tevékenységként. E fogalom meghatározását azonban jogszabály nem tartalmazza, a felperes felülvizsgálati ellenkérelmében hivatkozott, a választási eljárásról szóló 2013. évi XXXVI. törvény 142. §-a pedig a magánszemélyek egymás közötti kommunikációját nevezi meg, mint amely tevékenység nem minősül választási kampánynak. 
[53]	A politikai tevékenység - szűkebb értelemben - valamely politikai pártnak a hatalom megszerzésére vagy megtartására irányuló aktivitását jelenti. E szűk értelmezésen kívül azonban politikai tevékenységként értékelhető a kormányzati politikával szembehelyezkedő nagy nyilvánosság előtt előtti vélemény-nyilvánítás is ( Mfv.II. 10.378/2013/4.), amely nyíltan aktív fellépésre hívja fel, avagy ösztönzi a címzetteket. Ilyen nyílt politikai aktivitást azonban a zárt Facebook csoporton belüli képmegosztás és vélemény megfogalmazás nem valósít meg, a perbeli cselekvés - az eljárt bíróságok helytálló értékelése szerint - csupán a szabad véleménynyilvánítás körébe eső tevékenység, amely az ügyész számára sem tilalmazott magatartás. 
[54]	A felperes bejegyzései nem voltak sértőek, megalázóak, a hivatása tekintélyét sértőek vagy veszélyeztetőek, azt pedig az alperes az eljárás során nem igazolta, hogy a felperest munkája során párthovatartozása, pártpreferenciája bármilyen módon befolyásolta volna, az elvárt semlegességét érintette volna.      
[55]	Az alperes érvelésével szemben a perben nem került bizonyításra, hogy az ügyészek számára tilalmazott lenne a közösségi oldal használata, magát a bejegyzést a felperes munkatársai is - mint felhasználók - láthatták. Ezért a felperes munkaidején kívül tanúsított magatartása nem volt közvetlenül és ténylegesen alkalmas munkáltatója jó hírnevének veszélyeztetésére, a felperes véleménynyilvánításához való jogának gyakorlása során a munkáltató szervezeti érdekeit nem sértette vagy veszélyeztette. 
[56]	Mindezek együttes értékelése alapján az eljárt bíróságok jogszabálysértés nélkül mérsékelték a kiszabott fegyelmi büntetést. Mérlegelésük felülmérlegelésére a Kúria jogszabályi lehetőséget nem talált. 
[57]	Megalapozatlanul hivatkozott e körben az alperes a felülvizsgálati kérelmében a korábbi hasonló tárgy miatti szóbeli figyelmeztetésre, mivel a munkáltatói jogkör gyakorlója, a vezető ügyész tanúvallomása sem erősítette meg, hogy a felperes korábbi szóbeli figyelmeztetésére is hasonló tárgykörben került sor. 
[58]	Az alperes a felülvizsgálati kérelmében megalapozatlanul panaszolta, hogy a felperes jogviszonyát az eljárt bíróságok helyreállították. E körben a törvényszék helytállóan állapította meg, hogy az Üjt. 43. § (2) bekezdésében felsorolt példákon kívül kizárólag a bíróság mérlegelési jogkörébe tartozik annak eldöntése, hogy az adott esetben a jogviszonyt helyreállítja-e. Helytállóan utalt arra is a jogerős ítélet, hogy a visszahelyezés mellőzésére kizárólag objektív és érdemi indok esetén van lehetőség. Az Üjt. 43. § (2) bekezdése az ún. „nem elvárhatóság" körében olyan súlyos ok bizonyítását kívánja meg, amely a jogviszony fenntartását lényegében lehetetlenné teszi. Ezt azonban az adott tényállás mellett az alperes  nem igazolta.
[59]	Az alperes a felülvizsgálati kérelmében a sérelemdíj jogalapját és összegszerűségét sem támadta, azt nem kifogásolta. E körben sem jogszabálysértést, sem jogi érvelést nem terjesztett elő, ezért azt a Kúria nem vizsgálta [Pp. 413. § (1) bekezdés b) pont, 423. § (1) bekezdés]. 
[60]	A fentiekre tekintettel a Kúria a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelemmel támadott részében a Pp. 424. § (1) bekezdése alapján hatályában fenntartotta, egyebekben nem érintette.

Záró rész
[61]	A pervesztes alperes a Pp. 83. § (1) bekezdése alapján köteles a felperes felülvizsgálati eljárási költségének megfizetésére. Az alperes alanyi illetékmentessége folytán a felülvizsgálati eljárás illetékét az állam viseli a Pp. 102. § (6) bekezdése szerint. 
[62]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.
[63]	A felülvizsgálat lehetőségét a Pp. 407. § (1) bekezdés d) pontja kizárja. 

, 2020. április 22. 

Dr. Stark Marianna s.k. a tanács elnöke, Szolnokiné dr. Csernay Krisztina s.k. előadó bíró,     Dr. Tánczos Rita s.k. bíró 

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő