Nyíregyházi Törvényszék
4.Pf.20.298/2019/5. szám 

A Nyíregyházi Törvényszék mint másodfokú bíróság dr. Vékony Miklós ügyvéd által képviselt felperesnek - Dr. Kádár Zoltán Ügyvédi Iroda (ügyintéző: dr. Kádár Zoltán ügyvéd) által képviselt alperes ellen megállapodás felmondása érvénytelenségének megállapítása iránt indított perében, a Mátészalkai Járásbíróság 2019. január 22. napján kelt 3.P.20.553/2017/48. számú ítélete ellen a felperes által 51. sorszám alatt benyújtott fellebbezés folytán indult másodfokú eljárásban, az alulírott napon megtartott nyilvános tárgyaláson meghozta és kihirdette az alábbi 

Í t é l e t e t:

A törvényszék az elsőfokú bíróság ítéletének fellebbezett részét megváltoztatja, és megállapítja, hogy a 2015. március 26. napján létrejött közművelődési megállapodás 2017. április 27. napján kelt alperesi felmondása érvénytelen, alperes marasztalásának főösszegét 1.300.000 (egymillió-háromszázezer) Ft-ra és annak 2017. december 1. napjától a kifizetés napjáig járó a késedelemmel érintett naptári félév első napján érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű késedelmi kamatára, alperes által felperesnek fizetendő perköltséget 181.500 (egyszáznyolcvanegyezer-ötszáz) Ft-ra felemeli. 

Mellőzi a felperest alperes javára 63.500 (hatvanháromezer-ötszáz) Ft perköltség     megfizetésére kötelező ítéleti rendelkezéseket.
 
Kötelezi az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felperesnek 31.875 (harmincegyezer-nyolcszázhetvenöt) Ft másodfokú perköltséget.

A feljegyzett 102.000 (egyszázkétezer) Ft fellebbezési eljárási illetéket az állam viseli.

Megállapítja, hogy felperes jogosult 78.000 (hetvennyolcezer) Ft fellebbezési eljárási illeték visszaigénylésére az adóhatóságtól. 

Az ítélet ellen fellebbezésnek nincs helye. 

I n d o k o l á s

Az elsőfokú bíróság ítéletében kötelezte az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 325.000 Ft-ot, valamint 143.000 Ft perköltséget.

Ezt meghaladóan a felperes - 2015. március 26. napján létrejött közművelődési megállapodás 2017. április 27. napján kelt alperesi felmondása érvénytelenségének, jogellenességének megállapítása és alperes további 975.000 Ft megfizetésére kötelezése iránti - keresetét elutasította.

Kötelezte a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 63.500 Ft perköltséget.

A felperes nyújtott be fellebbezést az ítélet ellen, melyben kérte annak megváltoztatását, és a peres felek között 2015. március 26. napján létrejött közművelődési megállapodás 2017. április 27. napján kelt alperesi felmondása érvénytelenségének megállapítását, továbbá az alperes marasztalási főösszegének 1.300.000 Ft-ra való felemelését, annak 2017. december 1. napjától számított kamatának megfizetésére kötelezésével együtt. Kérte továbbá az alperes perköltségben való marasztalását.

Indokolása szerint az elsőfokú bíróság ítélete 11. oldal 3. bekezdésében tévesen állapította meg, hogy érdekmúlásnak minősül, így a felmondás jogszerű gyakorlására szolgáló ok az, miszerint alperes a közművelődési megállapodásban felperes feladatkörébe adott feladatokat a továbbiakban saját maga kívánja ellátni.

Fenntartotta a 2018. szeptember 19-i beadványában az érdekmúlás, mint jogi fogalom értelmezésével kapcsolatosan részletesen kifejtett álláspontját. 
 
Kiemelte, hogy az érdekmúlásra történő hivatkozást visszaélésszerűen nem lehet gyakorolni. Az érdekmúlásnak nem a szerződő fél szándékán, szubjektív véleményén, álláspontjának megváltozásán, esetlegesen személyi változáson (mint jelen esetben), hanem külső, objektív tények bekövetkezésén kell alapulni, amely a szerződő felek személyétől független. Ezt támasztja alá a BH2009. 82. számú jogeset, továbbá az érdekmúláson alapuló elállás helyes értelmezését részletezi a hatályos Ptk. O.I. Kft. kiadásában megjelenő Nagykommentár 3. kötet 343-344. oldala is.

Az elsőfokú bíróság kiterjesztően értelmezi az érdekmúlást, és rossz precedenst is teremt azon  álláspontjával, mely szerint önmagában érdekmúlásnak tekinthető az a körülmény, hogy az alperes maga kívánja ellátni a közművelődési feladatokat. E megközelítésben ugyanis a szerződés kötelmi jogi ereje megszűnik, így a szerződő felek gyakorlatilag a saját belátásuk szerint, bármikor felmondhatnák a hatályos szerződésüket, ami jogbizonytalanságot is eredményez. 

Az alperesi önkormányzatot köti a megkötött megállapodás. Szerződésszegés nem következett be felperes részéről, külső objektív körülmények bekövetkezését pedig alperes nem bizonyította, de arra nem is nyilatkozott.

Az elsőfokú ítélet további következménye egy esetlegesen súlyos kártérítési kötelezettség az alperes részéről. 

A határozott idejű szerződés közeli megszűnési időpontja is indokolta volna a hatályának fenntartását.

Alperes nem a megfelelő szerződést mondta fel, ugyanis a felek között 2016. október 25-én újabb közművelődési megállapodás megkötésére került sor, azt a polgármester aláírásával ellátta. Alperes azon érvelése, hogy nem lett iktatva a nyilvántartásában e megállapodás, nem teszi érvénytelenné azt.

Az elsőfokú eljárás során történő felhívása ellenére alperes nem jelölte meg azt a jogszabályhelyet, mely kötelezően előírná érvényességi feltételként az aláírt közművelődési megállapodás képviselő-testület általi utólagos jóváhagyását. 

A 2016. október 25-én megkötött közművelődési megállapodásban foglaltaknak megfelelően látta el a könyvtári és közművelődési feladatokat. Szakképzett segéd könyvtárossal, felsőfokú végzettséggel rendelkező menedzserrel.

E megállapodással kapcsolatban a képviselő-testület határozattal a szükséges intézkedések megtételével bízta meg a polgármestert.

A fellebbezési tárgyaláson fellebbezésének indokait annyiban egészítette ki, hogy az elsőfokú  ítélet indokolása hiányos az érdekmúlás vonatkozásában, ugyanis azt az elsőfokú bíróság nem fejtette ki kellő mértékben. Az érdekmúlás csak akkor állapítható meg, ha a felek akaratán kívüli körülmény következik be, olyan tények állapíthatóak meg, amelyek alátámasztják ezt. 

Az alperes fellebbezési ellenkérelmében az elsőfokú ítélet helybenhagyását, és a felperes másodfokú perköltség megfizetésére kötelezését kérte. 

Indokolása szerint az elsőfokú bíróság részletes bizonyítást folytatott le, az indokolási kötelezettségének eleget tett, így döntése megalapozott.

Az alperesi önkormányzat már a korábbi polgármester, azaz a felperes jelenlegi elnökének polgármestersége alatt elhatározta a közművelődési megállapodás felmondását, így azt ténylegesen nem a régi és az új polgármester személye közötti ellentét indokolta, nem az áll a háttérben. Abban az időben két alkalommal is felmondásra került a megállapodás.

A felperes működése a faluban nem igényelt nagyobb érdeklődést, amit a képviselő-testület tagjai tapasztaltak, és ezért került sor a megállapodás felmondására november másodikán.

A felek határozott idejű szerződést kötöttek, amelyben 6 hónapos felmondási időt jelöltek meg. Ez pedig kellő idő volt ahhoz, hogy felkészüljenek a változásra.

Az érdekmúlás bekövetkezett, ugyanis az alperes már nem akarta harmadik személyre bízni ezt az önkormányzati feladatot. A felmondás óta pedig az alperes maga látja el ezt a feladatot.

Az elsőfokú eljárásban hivatkozott pályázatok nem befolyásolják a megállapodás felmondását.

Felperes megalapozatlanul hivatkozik arra, hogy nem a megfelelő szerződés került felmondásra, hiszen csak a perben vált ismertté alperes számára a később keltezett megállapodás. A per megindításáig csak a 2015. március 26-i szerződés állt rendelkezésére, így azt is tekintette irányadónak, nem pedig a 2016. október 25-i megállapodást.

Előadta, hogy időközben megfizette felperes részére az elsőfokú ítélet szerinti 325.000 Ft támogatást.

Az alperes fellebbezése az alábbiak szerint megalapozott.

Az elsőfokú bíróság a jogvita érdemi elbírálásához szükséges bizonyítást lefolytatta, a peres felek előadásainak, és a rendelkezésre álló bizonyítékoknak a figyelembevételével és mérlegelésével a tényállást Pp. 206. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően túlnyomórészt helyesen állapította meg, azt a törvényszék csak az alábbiak szerint egészíti ki: 

A 2015. március 26. napján megkötött közművelődési megállapodás 6. pontja, továbbá 14. pont 8. alpontja szerint a szolgáltatásai ellenértékeként felperesnek alperes átadja a költségvetésében a közművelődési feladatok ellátására biztosított normatívát.

A megállapodás 14. pont 4. alpontja szerint a közművelődési megállapodás megszűnik: az Önkormányzat kezdeményezésére a nála fennálló érdekmúlás, érdekvesztés, vagy szolgáltatás-ellenszolgáltatás értékaránytalanná válása esetén egyoldalúan 6 hónapos felmondási idővel.

A felek közötti, 2016. október 25. napján keltezett közművelődési megállapodás bevezető része szerint: „A 2016. március 20-án kelt közművelődési megállapodást felülvizsgálva, valamint a községi könyvtár feladatának átvállalásával és egyéb módosításokkal kiegészülve az alábbi megállapodást kötik."

A megállapodás 1. pontja szerint: „Jelen szerződő felek a muzeális intézményekről, a nyilvános könyvtári ellátásról és a közművelődésről szóló 1997. évi CXL törvény 76. §-ában meghatározott közművelődési feladatainak ellátása, ugyanezen törvény 79. §-a, illetve az Önkormányzat 3/2011. (II. 28.) számú Önkormányzati Rendelete, /továbbiakban Rendelet/ figyelembevételével 32/2015. (III. 26.) számú önkormányzati határozat végrehajtására kötik." 

A megállapodás 2. pontja szerint: „Az Önkormányzat tulajdonát képező x szám alatt fekvő H.J. Művelődési Ház, valamint az Önkormányzat tulajdonát képező Ó. szám alatt fekvő Falusi Múzeum és Galéria üzemeltetésre átadja a működtetést biztosító Ó.B.K-nek."

A megállapodás 3. pontja szerint: „Az Önkormányzat biztosítja a megyei könyvtárral kötött a könyvtárellátási szolgáltatás nyújtására vonatkozó megállapodás végrehajtásához szükséges tárgyi feltételeket."

A megállapodás 10. pontja szerint: „Szerződő felek megállapodnak, hogy jelen megállapodást határozott 2016. december 1-től, 2019. december 31-ig terjedő időtartamra kötik. Ezen időpontig a 338/2012. számú 2012. november 30-án kelt, valamint a 2015. III. 23-án módosított Megállapodás szerint az ÓBK-nak fenntartási, monitoring jelentési kötelezettsége van. A kötelezettség a 63520101 jogcímkódú „Falufejlesztés" Művelődési Ház felújítása című, MVH által támogatott pályázat megvalósítása kapcsán keletkezett."

A megállapodás 11. pontja szerint a szolgáltatásai ellenértékeként felperesnek alperes átadja a költségvetésében a közművelődési feladatok ellátására biztosított normatívát.

A megállapodás 15. pont 4. alpontja szerint a közművelődési megállapodás megszűnik: a megállapodó felek kezdeményezésére érdekmúlás és érdekvesztés vagy szolgáltatás-ellenszolgáltatás értékaránytalanná válása esetén 6 hónapos határidővel.

A megállapodás 16. pontja szerint: „Jelen megállapodás aláírásával a 2016. március 20-án kelt, valamint azt megelőző megállapodások érvényüket vesztik."

Az alperes a 2017. októberi normatíva 325.000 Ft-os összegét az elsőfokú ítélet meghozatalát követően megfizette felperes részére. 

Az így kiegészített tényállást a törvényszék ítélkezése alapjául fogadta el. 

A törvényszék az alkalmazott jogszabályok elsőfokú bíróság által elmulasztott megjelölését az alábbiak szerint pótolja:

A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (Ptk.) 6:12. §-a szerint a képviselő jogkörének korlátozása jóhiszemű harmadik személlyel szemben hatálytalan, ha e törvény eltérően nem rendelkezik.

A Ptk. 6:14. § (1) bekezdése szerint, aki képviseleti jog nélkül vagy képviseleti jogkörét túllépve más nevében jognyilatkozatot tesz, nyilatkozata a képviselt jóváhagyásával vált ki joghatást.

A Ptk. 6:59. § (2) bekezdése szerint a felek szabadon állapíthatják meg a szerződés tartalmát. A szerződéseknek a felek jogaira és kötelezettségeire vonatkozó szabályaitól egyező akarattal eltérhetnek, ha e törvény az eltérést nem tiltja.

A Ptk. 6:213. § (1) bekezdése szerint, aki jogszabálynál vagy a szerződésnél fogva felmondásra vagy elállásra jogosult, a másik félhez intézett jognyilatkozattal szüntetheti meg a szerződést. A szerződés felmondása esetén a szerződés megszüntetésének, elállás esetén a szerződés felbontásának a szabályait kell alkalmazni, azzal, hogy elállásra a fél akkor jogosult, ha az általa kapott szolgáltatás egyidejű visszaadását felajánlja.

Ugyanezen § (3) bekezdése szerint, ha e törvény eltérően nem rendelkezik, a tartós jogviszonyt létrehozó, határozatlan időre kötött szerződést megfelelő felmondási idő alkalmazásával bármelyik fél felmondhatja. A felmondási jog kizárása semmis.

Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (Mötv.) 41. § (1) bekezdése szerint a helyi önkormányzat jogi személy, a Polgári Törvénykönyvről szóló törvény jogi személyekre vonatkozó rendelkezéseit az e törvényben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni. A képviselő-testületet a polgármester, a megyei közgyűlés elnöke, a főpolgármester képviseli.

Az Mötv. 41. § (3) bekezdése szerint önkormányzati döntést a képviselő-testület, a helyi népszavazás, a képviselő-testület felhatalmazása alapján a képviselő-testület bizottsága, a részönkormányzat testülete, a társulása, a polgármester, továbbá a jegyző hozhat.

Az Mötv. 41. § (4) bekezdése szerint a képviselő-testület - e törvényben meghatározott kivételekkel - hatásköreit a polgármesterre, a bizottságára, a részönkormányzat testületére, a jegyzőre, a társulására ruházhatja át. E hatáskör gyakorlásához utasítást adhat, e hatáskört visszavonhatja.

Az Mötv. 107. §-a szerint a helyi önkormányzatot - törvényben meghatározott eltérésekkel - megilletik mindazok a jogok és terhelik mindazok a kötelezettségek, amelyek a tulajdonost megilletik, terhelik. A tulajdonost megillető jogok gyakorlásáról a képviselő-testület rendelkezik.
A kiegészített tényállásra és jogszabályi hivatkozásra figyelemmel, részben téves az elsőfokú bíróság által levont jogkövetkeztetés.

A Pp. 123. §-a szerint, ha a kereseti kérelem számadási kötelezettség megállapítására irányul, a felperes ezzel együtt kérheti az általa előterjesztett számadás helyességének megállapítását is. Megállapításra irányuló egyéb kereseti kérelemnek csak akkor van helye, ha a kért megállapítás a felperes jogainak az alperessel szemben való megóvása végett szükséges, és a felperes a jogviszony természeténél fogva vagy a kötelezettség lejártának hiányában vagy valamely más okból teljesítést nem követelhet.

Miután a felperes felmondás érvénytelenségének megállapítása iránti keresete a Pp. 123. §-a szerinti megállapítási kereset, ezért a bíróságnak még a felmondás érdemi vizsgálata előtt, hivatalból kell vizsgálnia, hogy fennállnak-e a megállapítási kereset feltételei. (Kúria Pfv.V.21.146/2017/3.)

A felmondás érvényességének megállapítása iránti per tipikus megállapítási kereset alapján indul. A felmondás érvényességének vitatása kapcsán ugyanis a felperes jellemzően teljesítést nem követelhet, ugyanakkor jogai megóvása érdekében indokolt, hogy a jogviszony fennállása vagy fenn nem állása kérdése egyértelműen eldőljön. A bírói gyakorlat általában akkor tartja indokoltnak azt, hogy a felperes egy más perben érvényesítse ezen igényét, ha ezt a pert az ellenfél már marasztalásra vonatkozó igénnyel megindította és abban a perben a felperes a felmondás érvényességét vitathatja. A jelen ügyben azonban ilyen per a felperes ellen nem indult, és nem is várható, hiszen alperes a felmondás folytán nem tart igényt a szolgáltatásaira, és a szerződéssel érintett ingatlanok birtokában van, így birtokba adás iránti igénye sincs. Ezen túl, a művelődési ház felújítása kapcsán a felperes üzemeltetési kötelezettsége, és ezzel összefüggésben a felek által 2012. november 30. napján kötött megállapodásban foglaltak is indokolják a felperes jogainak felmondás érvénytelenségének megállapításával való megóvásának szükségét. Ennek következtében a felperes a felmondás érvényességét a jelen perben vitathatja, így az elsőfokú bíróság helyesen bírálta el érdemben e kereseti kérelmét. (Kúria Pfv.VI.21.437/2013/4.)

A fellebbezés elbírálása során is elsődlegesen azt kellett eldönteni a felek jogvitájában, hogy közöttük a 2015. március 26. vagy 2016. október 25. napján kelt közművelődési megállapodás érvényes és hatályos-e. Ennek következtében alperes a 2015. március 26. napján kelt megállapodás felmondásával az érvényes és hatályos megállapodást mondta-e fel.

E kérdés eldöntését illetően az elsőfokú bíróság helyes jogkövetkeztetésre jutva állapította meg, hogy a felek között érvényes és hatályos megállapodás a 2015. március 26. napján keltezett, ily módon annak felmondásával alperes az érvényes és hatályos megállapodást mondta fel. Az elsőfokú bíróság e megállapításának jogi indokolása azonban az alábbi kiegészítésre szorul. 

Az Mötv. 41. § (1), (3) és (4) bekezdései értelmében az önkormányzati feladat- és hatáskörök a képviselő-testületet illetik meg, a képviselő-testületet a polgármester képviseli, azonban a képviseleti jog nem jelenti a képviselő-testület hatáskörének a gyakorlását. Az Mötv. 107. § (1) bekezdése értelmében a tulajdonost megillető jogok gyakorlásáról a képviselő-testület rendelkezik. A képviselő-testület e hatáskörét az Mötv. 41. § (3) és (4) bekezdése szerint átruházhatja egészben vagy részben állandó jelleggel az Mötv. 53. § (1) bekezdése szerint megalkotott szervezeti és működési szabályzatban, illetve eseti jelleggel, testületi határozat útján. Amennyiben a hatáskör nem kerül átruházásra, úgy a polgármester csak a testületi határozat által meghatározott körben képviselheti az önkormányzatot.
Tehát a polgármester az önkormányzat képviseletében akkor köthet szerződést, ha a képviselő-testület akár a szervezeti-működési szabályzatában, akár eseti testületi határozatában a tulajdonosi jogok gyakorlásának részeként e jogát a polgármesterre átruházta, vagy a megkötött szerződést utólag, a Ptk. 6:14. § (1) bekezdése szerint jóváhagyta. (EBH2009. 2055., BH2009. 183.)

A felek között 2011 márciusában megkötött közművelődési megállapodás 17. pontjából és a 2015. március 26. napján megkötött közművelődési megállapodás 15. pontjából kitűnően az alperes képviselő-testülete egyedi határozatban ruházta át a szerződéskötésre vonatkozó hatáskörét a polgármesterre, és hatalmazta fel kifejezetten a szerződés aláírására. A felek között 2012. november 30. napján megkötött megállapodás 12. pontjából kitűnően pedig egyedi határozatban történő előzetes felhatalmazásra, vagy utólagos jóváhagyásra volt szükség a szerződés megkötését illetően. E vagylagosság a 140/2012. (XI. 29.) számú határozat szerint előzetes felhatalmazással konkretizálódott.     

A 2016. október 25. napján kelt megállapodást illetően azonban az alperes képviselő-testülete a 139/2016. (IX. 29.) számú határozatában - a fenti korábbi gyakorlattól eltérően - kifejezetten nem a szerződésmódosítás aláírására hanem csak az ahhoz szükséges intézkedések megtételére hatalmazta fel a polgármestert. Ezt támasztja alá, hogy a 2016. október 25. napi megállapodásban a fenti megállapodásoktól eltérően nem szerepelt a képviselő-testület aláírásra vonatkozó felhatalmazása. 

Amennyiben viszont a képviselő-testületi határozat szerződést módosító tartalmára figyelemmel a szerződésmódosítás aláírására is vonatkozott a felhatalmazás, úgy az korlátozott volt: a 2015. március 26. napján megkötött megállapodásnak kizárólag a határozat szerinti könyvtári feladatokkal való bővítésére vonatkozott. Ennek következtében alperes polgármesterének nem volt felhatalmazása a 2016. október 25. napi megállapodás annak 16. pontja szerinti feltétellel való megkötésére, azaz a helyesen 2015. március 26. napján kelt, és az azt megelőző megállapodások érvényvesztésének szerződéses kikötésére.

A 2016. október 25. napján kelt megállapodást, és különösen annak 16. pontját utólag alperes képviselő-testülete sem hagyta jóvá, hiszen több alkalommal is a 2015. március 26. napján kelt megállapodást mondta fel. 

A képviseleti jog fenti korlátozása a felperessel szemben is hatályos, ugyanis a hatálytalansághoz a Ptk. 6:12. §-a által megkövetelt jóhiszeműsége nem állapítható meg, hiszen a fenti megállapodások hivatkozott rendelkezései alapján, azaz a közöttük kialakult, szokásos szerződéses gyakorlatból tudnia kellett azt, hogy alperes polgármestere csak arra vonatkozó előzetes képviselő-testületi felhatalmazás alapján jogosult a megállapodás aláírására. Ennek hiányában pedig szükséges a szerződés utólagos képviselő-testületi jóváhagyása. Ugyanakkor a 2016. október 25. napi megállapodásból hiányzott e képviselő-testületi felhatalmazás, illetve arra való utalás. Ennek hiányára figyelemmel pedig felperesnek meg kellett volna győződnie a megállapodás utólagos jóváhagyásáról, melyet azonban elmulasztott. 

Az utólagos jóváhagyást illetően a törvényszék rámutat arra, hogy a 2016. november 2. napján megtartott képviselő-testületi ülésen alperes polgármestere annak ellenére nem tájékoztatta a testületet a 2016. október 25. napi megállapodás megkötéséről, hogy a 2015. március 26. napi közművelődési megállapodás kapcsán felmerült egyrészt annak a könyvtári feladatokkal való kibővítése, és ennek érdekében való módosítása, másrészt pedig e megállapodás felmondásra is került. E testületi ülésen egyébként jelen volt a felperes részéről közművelődési referensként a tanúként meghallgatott M.A. is, aki a testületi jegyzőkönyvbe foglalt nyilatkozatai szerint szintén nem rendelkezett tudomással a 2016. október 25. napi megállapodás megkötéséről.         

Mindezek alapján megalapozatlan felperes azon fellebbezési hivatkozása, hogy alperes nem a megfelelő szerződést mondta fel.

A fellebbezése elbírálása során másodlagosan vizsgáló indokként felperes - az elsőfokú eljárásban tett nyilatkozatával egyezően - arra hivatkozott, hogy alperes felmondásában megjelölt felmondási ok nem érdekmúlást megalapozó, egyéb okot pedig a felmondás nem tartalmaz (alperes arra nem is nyilatkozott - fellebbezés 2. oldal 2. bekezdés utolsó mondat), így az ténylegesen nincs indokolva. 

Felperes e fellebbezési hivatkozása az indokolás hiányát illetően az alábbiak szerint megalapozott. 

A Ptk. 6:213. § (1) bekezdése értelmében a felmondás a másik félhez címzett olyan egyoldalú jognyilatkozat, amely a szerződést ex nunc hatállyal, tehát a jövőre nézve megszünteti. 

A felmondás egyaránt alapulhat a felek megállapodásán és jogszabályon. Oka szerint rendes és rendkívüli felmondás különböztethető meg. Időbeli hatályát illetően a felmondás szólhat azonnalra vagy meghatározott időre; az előbbi esetben a szerződés a felmondás időpontjában szűnik meg, az utóbbiban pedig akkor, ha a felmondás után a felmondási idő eltelt.

A Ptk. 6:213. § (3) bekezdése szerint a határozatlan időre szóló jogviszonyok szokásos megszüntetési módja a rendes (bizonyos határidőre szóló) felmondás. Feltételeit illetően általában a felek megállapodása, ennek hiányában a jogszabály rendelkezése az irányadó. A határozott időtartamra kötött szerződések azonban rendes felmondással csak a felek ez irányú megállapodása esetén szüntethetők meg. A rendes felmondást főszabály szerint nem kell indokolni. 

Miután a rendes felmondás szabályai diszpozitívek, ezért a felmondás joga megilletheti az egyik felet korlátlanul, ez esetben a felmondást minden előfeltétel nélkül gyakorolhatja. Lehetséges azonban, hogy a szerződés vagy jogszabály a felmondás jogát csak bizonyos ténybeli előfeltétel fennállása, vagyis meghatározott felmondási ok esetében adja meg. Ezekben az esetekben a  másik fél jogainak védelme érdekében a felmondás érvényességéhez szükséges az ok, és az annak alapjául szolgáló tények megjelölése, azaz meg kell indokolni a felmondást. E nélkül ugyanis nem állapítható meg, hogy a jognyilatkozat megfelelt-e a szerződésben vagy a jogszabályban rögzített feltételeknek, alkalmas-e célzott joghatás kiváltására. 

A perbeli esetben a felek határozott időtartamra kötötték a közművelődési megállapodást, és a fenti főszabálytól eltérve, a Ptk. 6:59. § (2) bekezdése által biztosított tartalom-meghatározás szabadságával élve a 14. pontba foglalt megállapodásukkal mindkét fél számára lehetővé tették annak 6 hónap felmondási idővel való rendes felmondását. A rendes felmondás azonban nem korlátlanul illette meg a feleket, ugyanis annak gyakorlását felmondási ok fennállásához, nevezetesen érdekmúlás, érdekvesztés, vagy a szolgáltatás-ellenszolgáltatás értékaránytalanná válása bekövetkezéséhez kötötték. Ennek következtében pedig a fent kifejtettek szerint a felmondás érvényességéhez szükséges az ok, és az annak alapjául szolgáló tények megjelölése, azaz meg kell indokolni a felmondást. 

A felperessel 11/2017. ügyiratszámon közölt felmondás a közművelődési megállapodás 14. pont 4. pontjára utalással 6 hónap felmondási idővel szünteti meg a megállapodást, indokként megjelölve, hogy az alperes a jövőben nem kívánja felperes szolgáltatásait igénybe venni, a továbbiakban azt saját maga látja el. 

A felmondás tartalmazza azt, hogy alperes képviselő-testülete a 13/2017. (II. 20.) KT. számú határozatával döntött a megállapodás megszüntetése mellett, ennek közléséről pedig a 64/2017. (IV. 26.) KT. számú határozatával döntött. 

Az Mötv. 41. § (1), (3) és (4) bekezdése, továbbá 107. § (1) bekezdése értelmében a közművelődési megállapodás felmondása alperes képviselő-testületének hatáskörébe tartozik. Alperes polgármestere csak akkor jogosult a felmondásra, amennyiben arra a képviselő-testület a szervezeti és működési szabályzatban, illetve eseti jelleggel, testületi határozatában feljogosítja. 

A 13/2017. (II. 20.) számú határozat csak a közművelődési megállapodás 6 hónap felmondási idővel való felmondását tartalmazza, a felmondási ok és az annak alapjául szolgáló tények megjelölése nélkül. A 64/2017. (IV. 26.) KT. számú határozat pedig arra hatalmazza fel a polgármestert, hogy a megállapodást az előbbi határozat alapján mondja fel, továbbá a felmondás ügyvéd által megfogalmazva, jogilag alátámasztva íródjon meg.

A fentiek alapján, és a 11/2017. ügyiratszámú felmondás szövegezéséből kitűnően a közművelődési megállapodás felmondását ténylegesen a 13/2017. (II. 20.) KT. számú határozat tartalmazza. 

A 13/2017. (II. 20.) KT. számú határozat azonban nem tartalmazza sem a felmondás okát, sem az annak alapjául szolgáló tények megjelölését. A határozatból még a felmondás okára sem lehet kétséget kizáró következtetést levonni, mert a 6 hónapos felmondási idő ugyan a megállapodás rendes felmondására utal, azonban annak oka lehet az érdekmúlás, érdekvesztés, de lehet a szolgáltatás-ellenszolgáltatás értékaránytalanná válása is. Ennek következtében a felmondás nem tartalmaz indokolást, így az érvénytelen.

A 64/2017. (IV. 26.) számú határozat csak a 13/2017. (II. 20.) KT. számú határozatba foglalt felmondás indokolt közlésére hatalmazza fel a polgármestert, nem pedig a felmondási jog attól eltérő tartalmú, önálló gyakorlására. A 64/2017. (IV. 26.) KT. számú határozat az indokolt közlésre való felhatalmazás körében nem jelöli meg a felmondás indokát, e vonatkozásban nem egészíti ki a 13/2017. (II. 20.) KT. számú határozatot. Ebből következően alperes polgármestere még a felhatalmazása alapján sem pótolhatta a felmondás 13/2017. (II. 20.) KT. számú határozatból hiányzó indokait.

Miután azonban a felperessel a 11/2017. ügyiratszámú felmondás lett közölve, vele szemben az hatályosult, így csak annak érvénytelensége megállapítását kérheti, ezért a fentiek mellett  önállóan is vizsgálandó e felmondás érvényessége.

E felmondásban sem került annak oka kifejezetten megjelölésre, hiszen a megállapodás 14. pont 4. alpontjára utalás magában foglalja mind az érdekmúlást, érdekvesztést, mind a szolgáltatás-ellenszolgáltatás értékaránytalanná válását. E két felmondási ok közül az érdekmúlásra, érdekvesztésre enged következtetni annak közlése, hogy alperes a jövőben nem kívánja felperes szolgáltatásait igénybe venni, az a szerinti közművelődési feladatokat a továbbiakban saját maga látja el.

A felmondás indokolt voltához, és ezáltal érvényességéhez azonban az ok megjelölése mellett a fentiek szerint az annak alapjául szolgáló tények megjelölése is szükséges. Ennek következtében önmagában nem volt elegendő az érdekmúlás, érdekvesztés megjelölése, mert a mellett meg kellett volna jelölni az annak alapjául szolgáló tényeket, melyek az érdekmúlást, érdekvesztést eredményezték. E tények felmondásban való közlésére azonban nem került sor. Ilyen tényközlésnek az sem tekinthető, hogy alperes a jövőben nem kívánja felperes szolgáltatásait igénybe venni, az a szerinti közművelődési feladatokat a továbbiakban saját maga látja el, ugyanis ez csak a felmondásban megnyilvánuló döntése, belső meggyőződése, nem pedig az annak kialakításához vezető, az érdekmúlást eredményező objektív tények megjelölése. 

Mindezek alapján a felperessel közölt felmondás nem tartalmazott indokolást, így az a fent kifejtettek szerint érvénytelen, joghatás kiváltására nem alkalmas. 

A felmondás érvénytelenségére tekintettel, a közművelődési megállapodás 6. pontja, továbbá 14. pont 8. alpontja alapján a 2017. november, december, és 2018. január havi közművelődési normatíva megfizetése vonatkozásában is megalapozott a felperes keresete. Az alperes e felperesi követelést a felmondás érvényességére hivatkozását meghaladóan egyébként nem vitatta. 

Alperes az elsőfokú bíróság által megítélt 2017. október havi 325.000 Ft-ot a fellebbezési tárgyaláson tett nyilatkozata szerint már megfizette felperesnek, aki beismerte azt.

A felperes a közművelődési normatíva megfizetése iránti követelése után az elsőfokú eljárásban nem érvényesített késedelmi kamatkövetelést, ez iránti igényét csak a fellebbezésében terjesztette elő. A Pp. 247. § (1) bekezdése szerint a másodfokú eljárásban a keresetet megváltoztatni nem lehet, azonban a Pp. 146. § (5) bekezdés c) pontja szerint nem keresetváltoztatás, ha a felperes a keresetét az eredetileg nem követelt járulékokra is kiterjeszti. Erre tekintettel a felperes késedelmi kamatkövetelésének fellebbezésben történő érvényesítése nem ütközött a keresetváltoztatás tilalmába. Az alperes késedelme folytán pedig a Ptk. 6:48. § (1) bekezdése szerint megalapozott volt ezen igénye. 

A fentiekre tekintettel a törvényszék az elsőfokú bíróság ítéletének fellebbezett részét a Pp. 253. § (2) bekezdése alapján megváltoztatta, és megállapította, hogy a 2015. március 26. napján létrejött közművelődési megállapodás 2017. április 27. napján kelt alperesi felmondása érvénytelen, alperes marasztalásának főösszegét 1.300.000 Ft-ra és annak 2017. december 1. napjától a kifizetés napjáig járó a késedelemmel érintett naptári félév első napján érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű késedelmi kamatára felemelte. 

A felperes fellebbezése eredményre vezetett, ezért módosult az elsőfokú eljárásban a pernyertesség-pervesztesség aránya; a felperes teljes mértékben pernyertes lett.

A pervesztes alperes a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles megfizetni a felperes elsőfokú perköltségét, mely az általa megfizetett 99.000 Ft kereseti eljárási illeték, továbbá a 32/2003. (VIII.22.) IM rendelet (Ükr.) 3. § (2) bekezdés a) pontja alapján, a pertárgy értékével, és a jogi képviselője által kifejtett munkával arányos 82.500 Ft Áfa mentes ügyvédi munkadíj figyelembe vételével, összesen 181.500 Ft. 
A fentiekre tekintettel a törvényszék az alperes által felperes javára fizetendő elsőfokú perköltség összegét 181.500 Ft-ra felemelte. 

Alperes pervesztességére figyelemmel a törvényszék mellőzte a felperest alperes javára 63.500 Ft perköltség megfizetésére kötelező elsőfokú ítéleti rendelkezéseket.

A felperes fellebbezése eredményre vezetett, ezért a törvényszék a Pp. 239. §-a alapján alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése szerint kötelezte alperest a felperes javára másodfokú perköltség megfizetésére, melyet az Ükr. 3. § (5) és (6) bekezdése alapján, a pertárgy értékével, és a felperes jogi képviselője által kifejtett munkával arányos 31.875 Ft Áfa mentes ügyvédi munkadíj alapján állapított meg. 

A törvényszék a felperes másodfokú eljárásban tett nyilatkozata és csatolt adóhatósági igazolás alapján az Pf.5. sorszámú végzésében megállapította, hogy a felperest a másodfokú eljárásban teljes személyes illetékmentesség illeti meg.

A Pp. 239. §-a értelmében alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése, továbbá az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 4. § (1) bekezdése és a 74. § (3) bekezdése értelmében alkalmazandó Kmr. 14. §-a alapján a feljegyzett 102.000 Ft fellebbezési eljárási illetéket az alperes teljes személyes illetékmentessége folytán az állam viseli.

Felperes a másodfokú eljárásban való teljes személyes illetékmentességére figyelemmel, az Itv. 80. § (1) bekezdés i) pontja alapján jogosult a feleslegesen lerótt 78.000 Ft fellebbezési eljárási illeték visszaigénylésére. 
 
Nyíregyháza, 2019. május 27.

Dr. Dancs Andrea a tanács elnöke
Dr. Kocsis Zoltán előadó bíró
Kostyákné dr. Vass Ágnes törvényszéki bíró