Járásbíróság
4.G.40014/2015/96. szám 

A Járásbíróság az ügyvéd által képviselt felperesnek az ügyvéd által képviselt alperes elleni 9.080.000,- forint és járulékai megfizetése iránti perében meghozta és kihirdette a következő

í t é l e t e t: 

A bíróság kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek:
- 300.000,- (háromszázezer) forint + áfa = 381.000,- (háromszáznyolcvanegyezer) forint ügyvédi munkadíjat és ezen összeg után 2012. szeptember 12. napjától 2013. június 30. napjáig a késedelemmel érintett naptári félév utolsó napján érvényes jegybanki alapkamat 8% ponttal növelt értékű kamatát, majd 2013. július 01. napjától kezdődően a kifizetés napjáig járó a késedelemmel érintett naptári félév első napján érvényes jegybanki alapkamat 8% ponttal növelt mértékű késedelmi kamatát,
- fizessen meg továbbá 4.900.000,- (négymillió-kilencszázezer) forint + áfa = 6.223.000,- (hatmillió-kettőszázhuszonháromezer) forint ügyvédi munkadíjat, ezen összeg után 2015. október 15. napjától a kifizetés napjáig járó a késedelemmel érintett naptári félév első napján érvényes jegybanki alapkamattal egyező mértékű késedelmi kamatát,
-valamint 336.550,- (háromszázharminchatezer-ötszázötven) forint + áfa = 427.418,- (négyszázhuszonhétezer-négyszáztizennyolc) forint perköltséget.

Kötelezi a felperest, hogy a NAV felhívására fizessen meg 187.960,- (száznyolcvanhétezer-kilencszázhatvan) forint le nem rótt illetéket.

Kötelezi az alperest, hogy a NAV felhívására fizessen meg 375.930,- (háromszázhetvenötezer-kilencszázharminc) forint le nem rótt illetéket.

Ez ellen az ítélet ellen a kézhezvételtől számított 15 napon belül a Járásbíróságon 3 egyező példányban benyújtható, de az 1. sz. Törvényszékhez címzett fellebbezéssel lehet élni.

A bíróság tájékoztatja a feleket arról, hogy ha a fellebbezés a kamatfizetésre, a perköltség viselésére, vagy összegére, illetve a meg nem fizetett illeték, vagy állam által előlegezett költség megfizetésére vonatkozik, a fellebbezés csak az előzetes végrehajthatósággal, a teljesítési határidővel, vagy a részletfizetés engedélyezésével kapcsolatos, a fellebbezés csak az ítélet indokolása ellen irányul, kérhetik fellebbezési tárgyalás tartását. Ellenkező esetben a II. fokú bíróság a felsorolt esetekben a fellebbezést tárgyaláson kívül bírálja el. 

A 1. sz. Törvényszék a felsorolt eseteken kívül akkor is tárgyaláson kívül bírálja el a fellebbezést, ha ezt a felek közösen kérték. 

I n d o k o l á s :

A bíróság a felperes keresetlevele, felemelt és módosított kereseti kérelme, az alperes érdemi ellen-kérelme, a becsatolt okiratok, a  Megyei Bíróság G/2010. számú iratai, T/1, T/2, T/3 tanúk vallomásai, a beszerzett írásszakértői vélemény és a per egyéb adatai alapján az alábbiakat állapíthatta meg:

I.
A felperesi ügyvédi iroda vezetője, dr. Zs. A. jogi képviseletet látott el a Megyei Bíróság előtt G/2010.számú a 1. sz. Kft. és az 2. sz. Kft. között 2010. március 24-én indult perben.
2011. július 11-i keltezéssel 33.sorszám alatt meghatalmazás került csatolásra, melynek értelmében a 1. sz. Kft. ügyvezetője meghatalmazza dr. Zs. A. ügyvédet, a  Megyei Bíróságon a 1. sz. Kft. felperes által az 2. sz. Kft. „F.a." alperes ellen indított G/2010.számú peres eljárásban való teljes körű képviselet nyilatkozattétel céljából.

Ezt követően 37.sorszám alatt 2011. július 11. tehát ugyanilyen dátummal, mint ez a meghatalmazás egy újabb meghatalmazás lett csatolva, melynek értelmében a 1. sz. Kft. azon túl, hogy a teljes körű képviselettel megbízta a jelen per felperesét a perbeli képviselettel, a meghatalmazás utolsó bekezdése már azt is tartalmazza, hogy a meghatalmazó és a meghatalmazott a 32/2003.(VIII.22)IM. rendelet 2.§-a alapján az ügyvédi munkadíj alapösszegét 2.000.000,- (kettőmillió) forint + áfában, valamint tárgyalásonként 50.000,- forint + áfa összegben állapítják meg.

 Majd ezt követően az engedményezés folytán 2011. november 23-i keltezéssel szintén a fenti számú győri peres iratokhoz 48.sorszám alatt a tárgyalási jegyzőkönyvhöz csatolással került a jelen per alperesének ügyvezetője által dr. Zs. A. ügyvédnek adott ügyvédi meghatalmazás. A meghatalmazás tárgya volt a  Megyei Bíróságon a G/2010. sz. peres eljárásban való teljes körű jogi képviselet nyilatkozattétel. Ez a meghatalmazás az ügyvédi munkadíjra záradékot nem tartalmazott. 
Majd 49.sorszám alatt 2011. szeptember 28-ai keltezésű engedményezési szerződés is csatolásra került. Ennek értelmében a 1. sz. Kft. a továbbiakban, mint engedményező, a 3. sz. Kft.-re, mint engedményesre engedményezte a kizárólagos tulajdonát képező és az 2. sz. Kft. adóssal szembeni 70.040.000,- forint vállalkozói díj, mint tőke és járulékai, valamint 2.000.000,- forint perköltség, mint tőke és járulékai, továbbá 100.000,- forint regisztrációs díj, mint tőke, az adóssal szemben folyó felszámolási eljárásban bejelentett és visszaigazolt változó összegű követelésként „f" kategóriában nyilvántartott tőke és „f" kategóriában nyilvántartott járulékai erejéig fennálló „bizonytalan megtérülésű összegű" hitelezői követelést. A szerződés részletezi ennek a számla szerinti összegszerűségét is. 
Majd az 1. pont utolsó bekezdése rögzíti, hogy az engedményező tájékoztatja az engedményest arról is, hogy a követelése érvényesítése érdekében a Megyei Bíróság előtt G/2010.szám alatt peres eljárást folytat felperesi státuszban az 2. sz. Kft. „F.a." I. r. és társai alperesek ellen közös tulajdon megállapítása iránt, amely per tekintetében a jelen cedálással engedményes a Pp. 61. §. értelmében perbeli jogutóddá válik s ezzel kapcsolatosan a per végső kimenetelétől függően őt illetik, illetve terhelik a per ítéleti befejezéséből fakadó jogok és kötelezettségek. A szerződés 5. pontja rögzíti, hogy a jelen engedményezési szerződés alapján a Ptk. 329. §. (1) bekezdés értelmében az engedményes az engedményező helyébe lép. 
A 6.pont rögzíti, hogy felek megállapodnak abban, hogy az engedményező az engedményessel szemben a kötelezett szolgáltatásáért figyelemmel a követelés behajtatlanságának bizonytalanságára a Ptk. 330. §. (1) bekezdés b.) pontja alapján felelősséget egyáltalán nem vállal, amely tényt engedményes tudomásul vesz.  

A megbízással kapcsolatban tényvázlat nem készült és az ügyvédi munkadíj részletezésére sem került külön sor. 

Az eljárás jogerősen 2012. szeptember 05-én befejeződött. Ezt követően a peres felek között az ügyvédi munkadíj megfizetésével kapcsolatban vita támadt. 

II.
2014. május 19-én az alperes meghatalmazta a felperest és ezen belül is dr. Zs. A. ügyvédet, hogy az BV adós elleni 60.500.000,- forint tőke és járulékai megfizetése iránt indított valamennyi eljárásban teljes körű jogi képviseletet lásson el. Az ügyvédi meghatalmazás alján rögzítették, hogy meghatalmazó és meghatalmazott a 32/2003.(VIII.22.)IM. rendelet 2. §-a alapján az ügyvédi munkadíj összegét a fizetési meghagyásos eljárásban 5.000.000,- forint + áfában, perré alakulás esetén 6.050.000,- forint + áfában állapítja meg.

Ezt követően 2014. május 22-én a peres felek között ügyvédi megbízási szerződés és tényvázlat készült. 

A szerződés megkötését megelőzően e-mailben folytak egyeztetések a felek között. A felperesi irodavezető elkészítette a szerződéstervezetet, amelyet megküldött az alperes számára. Az alperes javításokat kért a szerződésben, majd ezt követően a szerződést aláírta és azt bizonytalan számú példányban visszaküldte a felperesi irodavezetőnek. 

A mindkét fél által aláírt példányok 6.2. pontja szerint a felek megállapodtak abban, hogy az eljárás eredményeként az alperesi részről behajtott és jogosult részére járó mindennemű összeg 10%-t köti ki sikerdíj jogcímén, mint az ügyvédet illető megbízás díj ellenértékeként. 
A 6.3. pont szerint pedig rögzítették, hogy az 1998.évi XI. tv. 9. §. (2) bekezdés értelmében a 6.1., valamint 6.2. pontokban rögzített díjazáson felül az ügyvédet illeti az eljárások során akár a fizetési meghagyásos eljárás értelmében, akár a bírósági eljárás keretén belül a megbízó által adott külön meghatalmazáson rögzített ügyvédi munkadíj is. 
Ezután a felperes nevében eljáró irodavezető ügyvédnő nemzetközi fizetési meghagyásos eljárást kezdeményezett, melynek hatására, dr. G. K. V.  közjegyző a Ü/2014.számú európai nemzetközi fizetési meghagyást kibocsájtotta.

A fizetési meghagyás kibocsájtását követően a kötelezett elmondással élt. Ezt követően az alperes a megbízást fel kívánta mondani, ezért 2014. október 01.napjával közös megegyezéssel a jogviszonyt a felek megszüntették. Egy átadás-átvételi jegyzőkönyvvel a felperes a nála lévő alperest érintő iratanyagot átadta az alperes képviselőjének. 

A felperes a jogviszony megszűnését követően kérte az alperestől a munkadíját, amelynek a megfizetése elől az alperes elzárkózott.

------------------

A felperes módosított és felemelt kereseti kérelmében két ügyvédi munkadíj tekintetében nyújtott be keresetet. 

Egyrészt kérte, hogy a bíróság állapítsa meg, hogy a 2. sz.  Törvényszék előtt folyt fenti számú eljárásban az engedményezés folytán a képviseletért őt a 1. sz. Kft.-vel kötött ügyvédi meghatalmazásban szereplő ügyvédi munkadíj illeti meg. Arra hivatkozott, hogy az engedményezési szerződésből fakadóan az alperes átvállalt mindenfajta kötelezettséget és ily módon az ügyvédi munkadíj megfizetését is a jogelődjétől. A felperes pedig az ügyvédi munkadíját mindez idáig 250.000.-Ft. kivételével nem kapta meg, sem az alperestől, sem a jogelődjétől. Mindezekre tekintettel kérte, hogy a bíróság ezen a tényen kötelezze az alperest 2.150.000,- + áfa, azaz 2.730.500,- forint tőke összegnek, valamint ezen összeg után 2014. október 16-tól a kifizetésig járó Ptk. 301/A. §. szerinti késedelmi kamatának a megfizetésére. 

Kérte továbbá, hogy a nemzetközi fizetési meghagyás kibocsájtása kapcsán elsődlegesen  a bíróság kötelezze az alperest 6.350.000,- forint kártérítés megfizetésére, mivel azzal, hogy a munkadíját nem fizette meg az alperes, neki kárt okozott. 

Másodlagosan megbízási díj címén 5.000.000,- forint + áfának, összesen 6.350.000,-  forint ügyvédi munkadíjnak, valamint ezen összeg után 2015. október 16. napjától a kifizetés napján járó késedelmi kamatának a megfizetésére kérte kötelezni az alperest. Arra hivatkozott, hogy a megbízás értelmében eljárt, a nemzetközi fizetési meghagyás nyomtatványt kitöltötte, azt a közjegyzőnek benyújtotta, a munkája eredményeként a közjegyző a fizetési meghagyást kibocsájtotta. A peres eljárást is vállalta volna, emiatt peres irat-előkészítést is végzett. Azonban az alperes meggondolta magát és a megbízásos jogviszonyt végül is közös megegyezéssel ezért szüntették meg. Azonban a fizetési meghagyás kibocsájtásáért a megállapodás szerinti munkadíj álláspontja szerint jár neki, arra joggal tarthat igényt. Mindezt alátámasztja az is, hogy az ügyvédi meghatalmazásnak elválaszthatatlan mellékletét képezte a felek között létrejött ügyvédi megbízási szerződés és tényvázlat rendelkezéseiből, különösen a 6.2., 6.3. pontból következik, hogy az ügyvédi munkadíj iránti igénye megalapozott. 

Az alperes a keresetek elutasítását kérte, azoknak sem a jogalapját, sem az összegszerűségét nem ismerte el.

I. A polgári peres eljárás kapcsán előadta, hogy egy tartozás miatt engedményezte rá annak a pernek a felperese a követelését.  A megállapodásuk nem szólt arról, hogy ez még plusz költségekkel is fog az alperes számára járni. Az engedményezési szerződésből nem következik az, hogy neki a teljes peres eljárásra vonatkozó ügyvédi munkadíjat meg kéne fizetni. Kifogásolta, hogy nem készült tényvázlat a megbízással kapcsolatban. Előadta, hogy 450.000,- forint munkadíjban állapodott meg a felperesi képviselővel, azaz tárgyalásonként 50.000,- forintban. Ez pedig megfizetésre került, akként, hogy a perbeli jogelőd az. 1. sz. Kft. azt megfizette a felperes számára. Így az ügyvédi munkadíjjal nem tartozik a felperesnek.

II. A nemzetközi fizetési meghagyás kibocsájtásával kapcsolatban egyrészt hivatkozott arra, hogy a felperesnek kárt nem okozott. A felperes a kártérítés iránti igényét nem adta elő részletesen, azt nem bizonyította.

A másodlagos kereseti kérelem kapcsán pedig arra hivatkozott, hogy felperessel sikerdíjban állapodtak meg, akként, hogy majd ha eredményes lesz a fizetési meghagyás, mert az jogerőssé válik és végrehajtható lesz, akkor majd a kötelezettől az ügyvédi munkadíjat be lehet hajtani. 

Hivatkozott továbbá arra, hogy az ügyvédi meghatalmazás mellékletét képező ügyvédi megbízási szerződés 6/2. és 6/3. pontjából is az következik, hogy sikerdíjas volt az eljárás. Mivel az ügyvédnő tevékenysége félbemaradt, és nem is vezetett eredményre mert ellentmondott a kötelezett, így sikerdíjra nem tarthat igényt.

Továbbá hivatkozott az alperes arra, hogy az ügyvédi megbízási szerződés és tényvázlat alaki hibás, mert azt nem az alperesi ügyvezető írta alá minden oldalon. Illetőleg a felperes által becsatolt szerződés másolat, valamint a eljárás folyamán felmutatott eredeti példány és annak lefénymásolt másolata nem egyezik, így gyakorlatilag ez érvénytelen és miután sikerdíjban állapodtak meg, ez a szerződés érvénytelen, így fizetési kötelezettség nem terheli.

Hivatkozott még arra, hogy 100.000,- forintnak megfelelő összeget a felperes nem utalt vissza az alperesnek, azt megbízási díjként megtartotta.

Előadta, hogy amennyiben a bíróság mégis megalapozottnak tartaná a felperes kereseti kérelmeit, úgy azok méltánytalanul magas összegek, nem állnak arányban az elvégzett munkával. E miatt kérte, hogy a bíróság csökkentse azok összegét, és méltányos ügyvédi munkadíjat állapítson meg a 32/2003.(VIII.22.)IM.r.alapján.

A felperesi kereset részben alapos.

A bíróság a már fent hivatkozott bizonyítási eszközök alapján az alábbiakat állapíthatta meg:

I. 2.730.500,- forint tőke és kamatai követelés:

A perbeli ügyvédi meghatalmazás keltének időpontjában, azaz 2011.november 23-án hatályos a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959.évi IV. tv. 474. §. (1) bekezdés szerint megbízási szerződés alapján a megbízott köteles a rábízott ügyet ellátni. 

A 478. §. (1) bekezdés szerint a megbízó díjfizetésre köteles, kivéve ha az ügy természetéből, illetőleg a felek közötti viszonyból arra lehet következtetni, hogy a megbízott az ügy ellátását ingyenesen vállalta. 
A (2) bekezdés szerint a megbízott a megbízó utasításától csak akkor térhet el, ha ezt a megbízó érdeke feltétlenül megköveteli és a megbízó előzetes értesítésére már nincs mód. Ilyen esetben a megbízót haladéktalanul értesíteni kell.

A perbeli engedményezési szerződés és ügyvédi megbízási szerződés időpontjában hatályos az Ügyvédekről szóló 1998. évi XI. tv. 23. § (1) bekezdés szerint az ügyvéd és a megbízó között a megbízás akkor jön létre, ha felek megállapodtak a megbízás tartalmában, a megbízási díjban és az előre látható költségekben. A felek költség átalány alkalmazását is kiköthetik. 
A (2) bekezdés szerint a megbízást a tanácsadás esetét kivéve írásba kell foglalni. Az írásba foglalás elmaradása a megbízás érvényességét nem érinti, de ilyen esetben a megbízás tartalmának bizonyítása megbízottat terheli. 

A tárgybeli esetben megállapítható volt, hogy az engedményezési szerződés folytán (melyet egyébként szintén a felperesi irodavezető ügyvéd készített) eredményeként a felperesi irodavezető a perben egy darabig közös képviseletet látott el, mind a 1. sz. Kft. mind pedig jelen per alperese kapcsán. A szükséges igazolások és iratok beszerzését követően a Törvényszék a 2012.április 10-én jogerős 53/1.számú végzésben megállapította, hogy a 1. sz. Kft. I. r. felperes perbeli jogutódja a perbe felperesként belépett alperes II. r. felperes lett. Ezt követően tehát a jelen per alperesének képviseletét látta el kizárólagosan csak a 2. sz.  Törvényszék előtt folyó perben a felperesi irodavezető. 

Tényként volt megállapítható, hogy a 1. sz. Kft. és a felperesi irodavezető között olyan megbízási szerződés jött létre, amely az ügyvédi munkadíjat konkrétan tartalmazta.
Azonban ezt követően az engedményezés miatt a jelen per alperese és a felperes között létrejött ügyvédi meghatalmazás nem tartalmaz ügyvédi megbízási díjat. 

Tényvázlat nem készült, ezért a bíróságnak azt kellett vizsgálnia, hogy a felek akarata  mire irányult. 
Azt a felek egyezően adták elő, hogy a megbízás nem volt ingyenes. 
A továbbiakban a bíróság azt vizsgálta, hogy az engedményezési szerződés alapján az alperes valóban azt vállalta-e, mint ahogyan arra a felperes hivatkozott, hogy a jogelőd által aláírt ügyvédi meghatalmazásban szereplő teljes ügyvédi munkadíjat megfizeti. 
A bíróság álláspontja szerint az e-körben létrejött engedményezési szerződés fent hivatkozott pontjai erre nem adnak egyértelmű választ. Ugyanis az a kitétel, mely szerint a „jogutód a per végső kimenetelétől függően a per ítéleti befejezéséből fakadó jogok és kötelezettségek alanya is lesz", nem tartalmazza egyértelműen, hogy ez az ügyvédi munkadíjra is vonatkozik-e vagy sem. 

A bíróság e-körben részletesen bizonyítást folytatott le. A felek meghallgatásán túl meghallgatta T/1 és T/2 tanúkat is. A meghallgatott tanúk az alperesi ügyvezető előadását támasztották alá. A 21.számú jegyzőkönyv 3.oldalán a meghatalmazást aláíró akkor ügyvezető T/1 - aki egyébként a jelenlegi ügyvezetőnek a házastársa- akként nyilatkozott, hogy annyit tudott, hogy tárgyalásonként az Andreának 50.000,- forint munkadíj igénye van. 
T/2 pedig ugyanezen jegyzőkönyv 21. oldalán akként nyilatkozott „arról volt szó, hogy 450.000,- forintot megfizetünk és további ügyvédi munkadíj, csak tárgyalásonként 50.000,-forint + áfa lesz". Egyébként hat tárgyaláson képviselt minket az ügyvédnő, ezt pedig megfizettük, 450.000,- forinttal. Előadta még, hogy „az ügyvédnő azt mondta, hogy azért van szükség arra a meghatalmazásra, melyen ügyvédi munkadíj is szerepel, hogyha megnyerjük a pert, vagy megnyeri a jogutód számára akkor majd a pervesztes másik fél ezt megfizeti számára, egyébként is eltúlzott volt az összeg, hiszen a bíróság is csak 900.000,- forintot ítélt meg perköltség címén". 

Mindezekből azt lehetett megállapítani, hogy az engedményezési szerződés rendelkezései az - egyébként pert vesztett fél képviseletét ellátó - ügyvéd munkadíjára nem terjedt ki. Ebből eredően a jogelőd és a felperes között létrejött és a meghatalmazáson rögzített megállapodás sem vonatkozhat a peres felekre. 

Az alperes munkadíjat nem fizetett a felperesnek, mivel az általa hivatkozott munkadíjat, a 450.000.-Ft-ot nem ő, hanem a jogelőd fizette. 

Mindezek okán tehát a felperes ezen megbízási szerződésből fakadóan alappal tarthat igényt megbízási díjra. 

Tekintettel arra, hogy tényvázlatot a jogszabályi kötelezettség ellenére a felperes nem készített, továbbá bizonyítani eredményesen nem tudta, hogy a kereseti kérelem szerinti ügyvédi munkadíjban állapodott meg az alperessel, a bíróság csak az alperes által elismert munkadíjat állapíthatta meg. Azaz, hogy a szóbeli megállapodásuk tárgyalásonként 50.000.-Ft.+ Áfa ügyvédi díjról szólt. 
A felperest az ügyvédi munkadíj nem a per kezdetétől illeti meg, hiszen a per kezdetén még a 1. sz. Kft.-t nem ő képviselte, hanem egy másik jogi képviselő. A felperest a becsatolt meghatalmazás napjától kezdődően illeti meg ügyvédi munkadíj, melyeknek mértékét tárgyalásonként 50.000,- forint + áfában állapította meg a bíróság. A felperes hat tárgyaláson képviselte ott jelen per alperesét. Így a számára megítélhető megbízási díj ezen ügyletből fakadóan 6 x 50.000,- forint = 300.000,- forint + áfa = 381.000,- forint.

A Ptk. 301/A. §. értelmében az alperes késedelmi kamat fizetésére is köteles különösen amiatt, hogy a felperes ezen § alapján kérte a késedelmi kamat megállapítását. Így a bíróság kötelezte a számla kibocsájtás napjától a kereseti kérelem szerinti időponttól azaz 2012. szeptember 12-től késedelmi kamat fizetésére is ezen összeg után az alperest.

II. 5.000.000,- forint + áfa = 6.350.000,- forint megfizetése iránti kereseti kérelem:

A felek között 2014. május 19-én létrejött ügyvédi meghatalmazás és megbízási szerződés létrejöttekor hatályos a Ptk. -ről szóló 2013. évi V. tv. 6:142.§ szerint, aki a szerződés megszegésével a másik félnek kárt okoz, köteles azt megtéríteni. Mentesül a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy a szerződésszegést ellenőrzési körén kívül eső, a szerződéskötés időpontjában előre nem látható körülmény okozta és nem volt elvárható, hogy a körülményt elkerülje vagy a kárt elhárítsa. 
A 6:143.§ (1) bekezdés szerint kártérítés címén meg kell téríteni a szolgáltatás tárgyát. 
A (2) bekezdés szerint a szerződésszegés következményeként a jogosult a vagyonában keletkezett egyéb károkat és az elmaradt vagyoni előnyt olyan mértékben kell megtéríteni, amilyen mértékben a jogosult bizonyítja, hogy a kár, mint a szerződésszegés lehetséges következménye, a szerződés megkötésének időpontjában előre látható volt. 
A (3) bekezdés szerint szándékos szerződésszegés esetén a jogosult teljes kárát meg kell téríteni. 
A 6:144. § (1) bekezdés szerint a károsult kármegelőzési, kárelhárítási és kárenyhítési kötelezettségére, továbbá a közös károkozók felelősségére a szerződésen kívül okozott károkért való felelősség szabályait kell alkalmazni.
A 6:519. § szerint aki másnak jogellenesen kárt okoz, köteles azt megtéríteni. Mentesül alól a felelősség alól a károkozó ha bizonyítja, hogy magatartása nem volt felróható. 

6:272.§ szerint megbízási szerződés alapján a megbízott a megbízó által rábízott feladat ellátására a megbízó a megbízási díj megfizetésére köteles. 
A 6:276.§ (1) bekezdés szerint a megbízott megbízási díjra akkor is jogosult, ha eljárása nem vezetett eredményre, kivéve ha az eredménye részben vagy egészben azért maradt el, mert a megbízott felróhatóan járt el. 
A (2) bekezdés szerint a megbízási díj a szerződés teljesítésekor esedékes, ha a szerződés a megbízás teljesítése előtt szűnt meg, a megbízott a megbízási díjnak tevékenységével arányos részét követelheti.

Az ügyvédi megbízási szerződés létrejöttekor hatályba volt az ügyvédekről szóló 1998.évi XI. tv. 23.§ (1) bekezdés szerint az ügyvéd és a megbízó között a megbízás akkor jön létre, ha a felek megállapodtak a megbízás tartalmában, a megbízási díjban és az előre látható költségekben. A felek költség átalány alkalmazását is kikötheti. A (2) bekezdés szerint a megbízást a tanácsadás esetét kivéve írásba kell foglalni. Az írásba foglalás elmaradása megbízás érvényességét nem érinti de ilyen esetben a megbízás tartalmának bizonyítása megbízottat terheli.

A bíróság a felperesnek kártérítés címén előterjesztett kereseti kérelmét elutasította, tekintettel arra, hogy felhívás ellenére nem bizonyította azt, hogy az alperes milyen károkozó magatartással, hogyan okozott kárt, valamint a károkozó magatartás és a bekövetkezett kár között az ok-okozati összefüggés fennáll és ezzel az alperes a kereseti kérelemben írott összegű kárt okozta volna.

A másodlagos megbízási díj megfizetése iránti kereset körében pedig az alábbiakat állapította meg: 

Ezen munkadíj kapcsán a peres felek egyezően adták elő, hogy a 2014. május 19-én aláírták az ügyvédi meghatalmazás nevű okiratot. Ebben külön rendelkeztek a fizetési meghagyásos eljárásban, valamint a perré alakulás esetén az ügyvédi munkadíj összegéről.

Az alperes eredménytelenül hivatkozott arra, hogy ez sikerdíj volt, amely a meghatalmazáshoz tartozó ügyvédi megbízási szerződés 6/3.pontjából egyértelműen megállapítható. Ugyanis bár a hivatkozott pontban sikerdíjról is szó esik, de a felek kifejezetten rögzítették, hogy a külön meghatalmazással rögzített ügyvédi munkadíj is megilleti a megbízót.

Az alperes egyébként eredménytelenül hivatkozott arra, hogy ezt a ügyvédi megbízási szerződést különösen ezen 3. oldal tekintetében nem ő írta alá, illetőleg a felperes által becsatolt szerződés másolatok nem azonos szerződésről készültek. A felperes által 28.sorszám alatt becsatolt B. E. igazságügyi írásszakértő megállapítás szerint a felperes által számára felmutatott okiraton az alperes ügyvezető aláírása szerepel. A bíróság által kirendelt és eljárt Szakértő Kft. által 79. sorszám alatt benyújtott igazságügyi írásszakértői vélemény egyértelműen megállapítja, hogy a becsatolt másolatok az ügyvédi megbízási szerződés és tényvázlat különböző példányainak fénymásolatai, melyeken mindegyiken az alperesi ügyvezető aláírása szerepel.

Továbbá az ügy szempontjából igazából jelentőséggel nem is bír, hogy ez az ügyvédi megbízási szerződés és tényvázlat érvényes-e vagy sem a tekintetben, hogy a felperesi kereseti követelés nem ezen alapul, hanem az ügyvédi meghatalmazáson lévő utolsó záradékon. Tehát amennyiben az lett volna megállapítható, hogy ezen ügyvédi megbízási szerződés és tényvázlat nevű okiratot esetleg nem az alperesi ügyvezető írta alá, vagy esetleg különböző példányok kerültek volna becsatolásra és ily módon a szerződés érvényessége megalapozottan lett vitássá téve, még akkor is ott van a hivatkozott ügyvédi megbízás nevű okirat (13.sorszám alatt csatolva) az ominózus záradékkal. 
Megjegyzi a bíróság, hogy amennyiben sikerdíjban állapodtak volna meg a felek, és ez bizonyítást nyer, a felperes, mint megbízott akkor tarthat igényt sikerdíjként meghatározott ügyvédi munkadíj megfizetésére, ha rábízott ügyet az elvárható gondossággal látta el és a célzott eredmény ezzel összefüggésben következett be. 
Azt pedig nem volt vitás a felek között, hogy a megbízásnak megfelelően a felperes eljárt és a nemzetközi fizetési meghagyásos eljárást kezdeményezte, ennek eredményeként a fizetési meghagyás kibocsájtásra is került. Ezzel a fizetési meghagyásos eljárás gyakorlatilag befejezést nyert. Az ellenmondás folytán perré alakult eljárásban pedig a felperes önhibáján kívül nem képviselte az alperest, hiszen maga az alperesi ügyvezető hivatkozott arra, hogy a megbízásos jogviszonyt, mivel sokallotta az ügyvédi munkadíjat, ő kívánta felbontani (17.számú jegyzőkönyv 7.oldal).

Akkor, amikor az alperes arra hivatkozott, hogy a meghatalmazás aláírásakor kifejezetten arról volt szó, hogy az „B.V.-től veszi majd el a megbízási díjat a felperes, nem pedig az alperestől" (17.számú jegyzőkönyv, 7.oldal 2. bekezdés) gyakorlatilag arra hivatkozott, hogy tévedésben volt mert abban a tudatban volt, hogy a fizetési meghagyás jogerőre emelkedését követően behajtásra kerül majd az ügyvédi munkadíj a kötelezettől. Az alperes ezen tévedésére eredménytelenül hivatkozott, hiszen az ügyvédi meghatalmazás szövege ennek ellent mond. Az utolsó bekezdés egyértelmű, amelyben külön nevesítik a fizetési meghagyásos eljárást és a perré alakulás esetén az eljárás munkadíját. Arról, hogy sikerdíj illetné meg a felperest, utalás nincs. 

Összegezve tehát: a felperesnek a 2014. május 19-én létrejött ügyvédi meghatalmazás alapján az általa elvégzett munka után megbízási díj jár. Irreleváns, hogy a munkadíj sikerdíjas volt-e vagy sem, ugyanis ha a felek nem állapodtak meg sikerdíjban, akkor az iménti hivatkozott meghatalmazás alapján a fizetési meghagyásos eljárásra megállapodott munkadíjra tarthat igényt. Amennyiben sikerdíjas lett volna a megállapodás, mint ahogy arra az alperes hivatkozik, akkor is azt lehetett megállapítani, hogy a felperes a rábízott ügyet az elvárható gondossággal ellátta, a fizetési meghagyás kibocsájtásra került, így a meghatalmazáson lévő ügyvédi munkadíjra igényt tarthat.

Mindezek okán, a felperes joggal tarthat igényt a felek szerződése alapján, általuk kölcsönösen meghatározott fizetési meghagyásos eljárásra vonatkozó 5.000.000,- forint + áfa ügyvédi munkadíjra.

Az alperes okmányszakértő, illetve informatikus szakértő kirendelésére vonatkozó indítványait, mint szükségtelent, a bíróság elutasította.

A felek azonban egyezően adták elő azt is, hogy ezen munkadíjból az alperes 100.000,- forintot megfizetett. Ugyan a felperes arra hivatkozott, hogy a letéti számlájára költségek címén fizette be az alperes ezt az összeget, illetőleg hivatkozott arra is, hogy a felek közötti közös megszüntetésekor kölcsönösen aláírt átadás-átvételi jegyzőkönyv szerint ezen 100.000,- forint tekintetében is egymással szemben elszámoltak, (5.számú jegyzőkönyv melléklete) azonban a 17.számú jegyzőkönyv tanúsága szerint ez az összeg nem került visszafizetésre a felperes részéről az alperes számára. 
Ily módon a bíróság ezt a 100.000,- forintot ügyvédi munkadíj címén az 5.000.000,- forintban elszámolni rendelte. 

Eredménytelenül hivatkozott az alperes arra, hogy a peres felek között 2014. október 01-én létrejött átadás-átvételi jegyzőkönyv 2.oldal, negyedik bekezdése szerint „felek kijelentik, hogy egyebekben egymással mindenben elszámoltak így különösen az Ügyvédi Iroda Banknál vezetett: számla számú ügyvédi letéti számlájára a megbízó által utalt 100.000,- forint tekintetében is. Kitétel, azt jelenti, hogy az ügyvédi munkadíjjal is elszámoltak és további követelése a felperesnek ezen a címen nem lehet felé, ugyanis ezen mondatból nem tűnik ki, hogy az ügyvédi munkadíjjal is elszámoltak volna, kivéve a 100.000,- forintot, amelyre a bíróság az imént már kifejtette álláspontját.

Összegezve tehát: a felek között az érvényes létrejött megbízási szerződés alapján a felperes a felek által kölcsönösen kialkudott 5.000.000,- forint + áfa mínusz 100.000,- forint ügyvédi munkadíjra joggal tarthat igényt. Ezért kötelezte a bíróság az alperest 4.900.000,- forint + áfa, összesen: 6.232.000,- forint megfizetésére.

Eredménytelenül hivatkozott az alperes arra, hogy amennyiben a bíróság a megbízási díjat megítélné, akkor méltányosságból a 32/2003.(VIII.22.)IM. rendelet 3.§-ban foglaltak alapján mérsékelje, mert a munkadíj nem áll arányban az elvégzett munkával. Az alperes által hivatkozott IM. rendelet az bírósági eljárásban megállapítható ügyvédi költségekről rendelkezik, a polgári eljárásban a pernyertes felet képviselő ügyvéd munkadíjának és készkiadásának megállapítására. Ez a jogszabály jelen eljárásban nem alkalmazható.

A tőke összeg után az alperes a Ptk. 301. § (1) bekezdés értelmében köteles késedelmi kamatot fizetni. Mivel a felperes nem kérte a Ptk. 301/A. § szerinti kamat megállapítását a gazdálkodó szervezetek esetére vonatkozó marasztalási összeg után.

Az eredeti követelés 9.398.000,- forintra irányult, az alperest terhelő marasztalási összeg pedig 6.731.000,- forint. Ily módon megállapítható, hogy a felperes 2/3 részben lett pernyertes. Pernyertessége alapján a Pp. 81. § (1) bekezdés értelmében tarthat igényt perköltségei megtérítésére.

A felperes az eljárás kezdetén illetékfeljegyzési jogban részesült, ezért nem kellett a keresetlevelén lerónia 563.880.-Ft. Illetéket. A pervesztesség-pernyertesség arányában kötelezte a bíróság a peres feleket az illeték utólagos megfizetésére a Pp.81.§.(1) bekezdés értelmében.

A fellebbezési jog a Pp. 233. § (1) bekezdésén alapszik.

 2018. február 05.

						
								b í r ó 

							

 Járásbíróság 
4.G.40.014/2015/103.

V é g z é s 

A Járásbíróság az  ügyvéd által képviselt felperesnek, - az  ügyvéd által képviselt  alperes elleni 9.398.000,- forint és járulékai megfizetése iránti perében a felperes 98. sorszám alatt beterjesztett és a 96. számú ítélet kijavítására vonatkozó kérelmének 

				        r é s z b e n   h e l y t   a d.

Az ítélet fejrészét kijavítja akként, hogy a per tárgya 9.398.000,- forint és járulékai.

Az ítélet indokolása 11. oldalának 3. bekezdése a következőkre módosul:
„ Az eredeti követelés 9.398.000,- forintra irányult, az alperest terhelő marasztalási összeg pedig 6.604.000,- forint." 
Egyebekben a kijavítás iránti kérelmet elutasítja.

Ez ellen a végzés ellen a kézhezvételtől számított 15 napon belül a Járásbíróságon 3 egyező példányban benyújtható, de a 1. sz. Törvényszéknek címzett fellebbezéssel lehet élni.

				              I n d o k o l á s:

A felperes két jogcímen 9.398.000,- forint és járulékai megfizetése iránt nyújtott be keresetet az alperessel szemben. A bíróság 96. sorszám alatt 2018. február 05-én hozott ítéletet, melyben a felperesi keresetnek részben adott helyt. 

A felperes 98. sorszám alatt kijavítási iránti kérelemmel élt. Ebben hivatkozott arra, hogy az I. fokú bíróság számszaki hibát vétett, amikor az ügy tárgyának megjelölésekor a helyes összegszerű 9.398.000,- forint tőkekövetelés helyett a felperesi kereseti követelés tőkeösszegét 9.080.000,- forintban jelölte meg.

Álláspontja szerint további számszaki hibát vétett a bíróság, akkor is, amikor az ítélet 11. oldalán 6.731.000,- forintban jelölte meg a felperes részére megítélt tőkeösszegét a helyes 6.604.000,- forint helyett.

Ezen számszaki hibából eredően úgy vélte, rosszul számolta ki a bíróság a felperesi pernyertesség százalékos mértékét is, mivel az eredeti követelés azaz a 9.398.000,- forinthoz képest a megítélt 6.604.000,- forint, nem kétharmados, azaz 66%-os pernyertességet, hanem 70%-os pernyertességet eredményez. Ebből kifolyólag pedig a pernyertesség aránya szerinti perköltség megállapítást is rosszul számította ki a bíróság. 

Az alperes a kérelemre akként nyilatkozott, hogy ugyan a bíróság valóban a fejrészben és az ítélet indokolásának 11. oldalán rossz számadatokat közölt, azonban a perköltség megállapítása szerinte helyes volt, így az ez iránti kérelem elutasítását kérte. 

A bíróság megállapította, hogy valóban adminisztrációs hiba történt és elírás folytán az ítélet fejrésze, valamint az indokolás 11. oldal 3. bekezdése téves számadatot közöl.

A Pp. 224. §. (1) bekezdés értelmében a bíróság névcsere, hibás névírás, szám vagy számítási hiba vagy más hasonló elírás esetén a határozat kijavítását végzéssel bármikor hivatalból is elrendelheti. A (4) bekezdés szerint a kijavítás tárgyában hozott határozat ellen fellebbezésnek csak akkor van helye, ha az rendelkező részre vonatkozik.

Mindezek alapján a bíróság a kérelem vonatkozásában helyt adott és az elírt számadatokat javítani rendelte.

Ugyanakkor a perköltség megállapítása körében előterjesztett kijavítási kérelme a felperesnek a bíróság álláspontja szerint túlterjeszkedik a kijavítás lehetőségein. Az a fellebbezés körébe tartozik, amely érinti a rendelkező részt is. Ezért a perköltség kijavítására vonatkozó kérelmet a bíróság elutasította. 

A fellebbezési lehetőség tehát a Pp. 224. §. (4) bekezdésén alapszik.

Tájékoztatja a bíróság a peres feleket, hogy a Pp. 224. § (5) bekezdés értelmében a kijavítás iránt előterjesztett kérelemnek a határozat elleni fellebbezésre és a határozat végrehajtására halasztó hatálya nincs. 

 2018. március 29.

							 
								bíró

								
     ZÁRADÉK

A végzés 2018. május 04-én jogerős.

 2018. május 08.

								bíró