A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
részítélete
Az ügy száma: 	Pfv.III.21.746/2019/11. szám
A tanács tagjai: . Döme Attila a tanács elnöke
. Parlagi Mátyás előadó bíró
. Kiss Gabriella bíró
A felperes: 	
A felperes képviselője: 
. Laczi Miklós ügyvéd
Az alperesek:	I. rendű
                            II. rendű
	 III. rendű
Az alperesek képviselői:
	 I. rendűért
	ügyintéző: dr. Kovács Emese ügyvéd
	II. rendűért
	ügyintéző: dr. Törőcsikné dr. Király Katalin ügyvéd
. Kiss Csaba ügyvéd III. rendűért
Az alperesi beavatkozók:
	 I. rendű alperesi beavatkozó
                            II. rendű alperesi beavatkozó
Az alperesi beavatkozók képviselői:
	 jogi előadó I. rendű alperesi beavatkozóért
. Jászter Tímea kamarai jogtanácsos II. rendű alperesi beavatkozóért
A per tárgya:	kártérítés 	
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: 
	felperes
A másodfokú bíróság neve és a felülvizsgálni kért jogerős határozat száma: 
Ítélőtábla Pf.I.20.172/2019/7.
Az elsőfokú bíróság neve és határozatának száma: 
Törvényszék 6.P.20.934/2018/19.
Rendelkező rész
A Kúria a jogerős részítéletet a felülvizsgálati kérelemmel támadott részében hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az I. rendű alperesnek 30.075 (harmincezer-hetvenöt) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 120.300 (százhúszezer-háromszáz) forint le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket.

A részítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes 2015. október 9-én az I. rendű alperes lakott területén az utcában közlekedett az utca irányába a tulajdonát képező Suzuki GSXR 750 típusú motorkerékpárral. Vele egy időben a utcában közlekedett a utca irányába a perben nem álló harmadik személy által vezetett és a III. rendű alperes által biztosított személygépkocsi. Az utca kereszteződéséhez egyszerre érkező járművek vezetői csökkentették a sebességüket, majd megkezdték az útkereszteződésbe történő behajtást. A kereszteződés közepe előtt kb. 1 méterrel a felperes észlelte a tőle bal kéz felől közeledő személygépkocsit, ezért fékezni akart, de miután a motorkerékpárt még nem rutinszerűen vezette (azt a baleset napján vásárolta), ijedtében a fékkar helyett a gázkart húzta meg, és a motorkerékpár első kerekével nekiütközött a személygépkocsi jobb hátsó kerekének. A baleset következtében a felperes motorkerékpárja összetört, a felperes megsérült.
[2]	A baleset időpontjában a felperesnek nem volt olyan gépjárművezetői engedélye, ami feljogosította volna egy 750 cm3 űrtartalmú motorkerékpár vezetésére. A személygépkocsit vezető harmadik személy vezetői engedélyének érvényességi ideje lejárt a balesetet megelőzően néhány nappal. 
[3]	A területrendezési tervben az utca mindkét oldalról jelzőtáblával alárendeltként szerepel az úttal szemben. Ennek megfelelően a két út kereszteződésében korábban mindkét oldalon ki volt helyezve az „Elsőbbségadás kötelező” jelzőtábla, amelyet azonban ismeretlen személyek a balesetet megelőzően 2-3 évvel korábban eltávolítottak a kereszteződésnek arról az oldaláról, amelyről a felperes érkezett. A szemközti oldalon a jelzőtábla a helyén volt.
[4]	A balesettel érintett belterületi közutak fenntartója az I. rendű alperes önkormányzat. Az I. rendű alperes 2012. július 3-án vállalkozási szerződést kötött a II. rendű alperessel (a továbbiakban: szerződés) a közigazgatási területén felmerülő – többek között a kezelésében lévő közutak üzemeltetésére és fenntartására kiterjedő – közszolgáltatási, közterület-fenntartási és üzemeltetési szolgáltatások folyamatos elvégzésére. A szerződés részét képező szabályzat (a továbbiakban: szerződés szabályzata) 1.3.2. pontja szerint a II. rendű alperes üzemeltetési feladatai közé tartozik egyebek mellett a közúti jelzőtáblák helyreállítása, az utak és az ott elhelyezett műtárgyak ellenőrzése. A szerződés szabályzata 8. pontja szerint a helyi közutak ellenőrzését az Útkezelő Szervezet útellenőre végzi, akinek feladata egyebek között a közúti jelzőtáblák láthatóságának és állapotának ellenőrzése, az ennek során észlelt hiányosság 24 órán belül történő jelzése a vezetője részére. 
[5]	A baleset miatt a személygépkocsit vezető harmadik személlyel szemben büntetőeljárás indult, de az ügyészség az eljárást büntethetőséget kizáró ok miatt megszüntette. Indokolása szerint a harmadik személy alappal lehetett abban a téves feltevésben, hogy az elsőbbségi viszonyokat szabályozó jelzőtábla nemcsak az útkereszteződés tőle balra eső felén, hanem a jobb oldalon is kihelyezésre került, a tévedés miatt még gondatlansága sem állapítható meg, ezért a baleset okozása miatt nem büntethető. A jelzőtábla pótlásának elmulasztása miatt a felperes feljelentést tett, de a nyomozást felfüggesztették, az ezzel szemben előterjesztett panaszt elutasították, mert az I. rendű alperesnek az érintett utak kezelésére vonatkozó szabályozása nem kellően részletes, a hiányosság pedig nem köthető konkrét személy mulasztásához, ahogy a táblahiány bejelentésének elmulasztása sem.
A kereset és az alperesek védekezése
[6]	A felperes 800.000 forint sérelemdíj, 283.000 forint kártérítés, valamint 2015. november 1-től havi 10.000 forint járadék egyetemleges megfizetésére kérte kötelezni az alpereseket.
[7]	Indokolása szerint a felperes kárát az I-II. rendű alperesek és a III. rendű alperes által biztosított személygépkocsi vezetője közösen okozták. Az I-II. rendű alperesek azzal, hogy elmulasztották a közúti jelzőtáblák rendszeres ellenőrzését, valamint a jelzőtábla pótlását. A harmadik személy a kárt azzal okozta, hogy az egyenrangú útkereszteződésben megszegte a jobbkéz-szabályt, nem adott elsőbbséget a felperesnek.

[8]	Az alperesek és a II. rendű alperesi beavatkozó kérték a kereset elutasítását, az I. rendű alperesi beavatkozó nem tett érdemi nyilatkozatot.
[9]	Az I. rendű alperes szerint a baleset kizárólag az abban részes gépjárművezetők magatartása miatt következett be. A közútkezelői feladatra vonatkozó kötelezettség nem befolyásolja azt a tényt, hogy a balesetet az abban résztvevők okozták. Az I. rendű alperes előadta, hogy a közútkezelői feladatait szerződéssel átruházta a II. rendű alperesre.
[10]	A II. rendű alperes is arra hivatkozott, hogy a balesetet az abban résztvevők okozták. Vitatta, hogy a közlekedési táblák ellenőrzése, a hiányzó táblák pótlása a II. rendű alperes feladata lett volna, mert a pótlásról csak az I. rendű alperes értesítése alapján intézkedhetett volna.
[11]	A III. rendű alperes szerint a károsult vele szemben közvetlenül nem érvényesíthet kártérítési igényt. Vitatta a harmadik személy felelősségét a baleset bekövetkezéséért, azért kizárólag a felperes és az I-II. rendű alperesek felelősek.
[12]	A II. rendű alperesi beavatkozó szerint a kár a személygépkocsit vezető harmadik személy magatartására vezethető vissza, ezért felelősségbiztosítóként a III. rendű alperes tartozik helytállással. Állította, hogy a II. rendű alperes nem tanúsított jogellenes és felróható magatartást.
Az elsőfokú közbenső és részítélet, valamint a másodfokú részítélet
[13]	Az elsőfokú bíróság kiegészített és kijavított közbenső és részítéletével megállapította, hogy az I-II. rendű alperesek egyetemleges kártérítési felelősséggel tartoznak a felperes irányában a balesettel kapcsolatos károkért és sérelemért. A keresetet a III. rendű alperessel szemben elutasította.
[14]	Indokolása szerint a kártérítési felelősség általános szabálya, a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 6:519. §-a alapján azt vizsgálta, hogy melyik fél felróható magatartása miatt következett be a baleset.
[15]	A III. rendű alperes vonatkozásában arra a következtetésre jutott, hogy a harmadik személy magatartása nem volt jogellenes, tőle nem volt elvárható annak megfigyelése, hogy a jelzőtáblák mindkét irányból a helyükön vannak-e. A harmadik személy felelősségét a fokozott veszéllyel járó tevékenységért való felelősség alapján is vizsgálta. Ennek eredményeként arra a következtetésre jutott, hogy az adott esetben nem volt olyan megoldás, amivel a kár bekövetkezése elkerülhető lett volna. Az elsőfokú bíróság döntése szerint a III. rendű alperes mentesül a felelősség alól a felelősség általános és speciális szabálya alapján is, ezért vele szemben a keresetet részítélettel elutasította.
[16]	Az I-II. rendű alperesek felelősségét vizsgálva arra a következtetésre jutott, hogy a baleset oka a közlekedési jelzőtábla hiánya volt, amely kizárólag az I-II. rendű alperesek együttes, egyetemleges felelőssége. A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (a továbbiakban: Kkt.) 32. § (1) bekezdése alapján a perbeli utak helyi közútnak minősülnek, amelynek kezelője az I. rendű alperes, attól függetlenül, hogy feladatai egy részét a szerződéssel a II. rendű alperesre delegálta. A jelzőtábla hiánya olyan forgalombiztonságot veszélyeztető helyzetet teremtett, amelynek elhárítására az I. rendű alperes a II. rendű alperessel együttesen köteles. A közútkezelői feladatok részletes szabályait a helyi közutak kezelésének szakmai szabályairól szóló 5/2004. (I. 28.) GKM rendelet (a továbbiakban: GKM rendelet), valamint annak mellékletét képező szabályzat (a továbbiakban: GKM szabályzat) tartalmazza, amely alapján, ha a közút kezelője a kezelői feladatokkal vagy azok egy részével más szervezetet bíz meg, úgy a GKM szabályzat rendelkezései a megbízott szervezetre is vonatkoznak, amit a szerződésben egyértelművé kell tenni és a betartását számon kell kérni. Az I. rendű alperes a közútkezelői tevékenységek ellátásával a II. rendű alperest bízta meg, aki az I. rendű alperestől elkülönülő, önálló szervezettel és önálló jogi felelősséggel bíró gazdasági társaság. A GKM szabályzat, a szerződés és szerződés szabályzata, valamint a lefolytatott tanúbizonyítás alapján sem tudta egyértelműen megállapítani, hogy az I-II. rendű alperesek egymás között hogyan osztották meg a feladatokat, mely feladatok tartoznak továbbra is az I. rendű alperes hatáskörébe. Az önkormányzati képviselő nyilatkozatát értékelve arra jutott, hogy az I. rendű alperes képviselő-testületének tagjaként tudomással bírt a jelzőtábla hiányáról, így arról az I. rendű alperes is tudomást szerzett, valamint azt az önkormányzati képviselő jelezte a II. rendű alperes felé is. A jelzőtábla hiánya vezetett a baleset bekövetkezéséhez, az I-II. rendű alperesek alkalmazottai pedig elmulasztották a tábla hiányának a jelentését és a tábla pótlását. Döntése szerint az I-II. rendű alperesek súlyosan megsértették mind a szerződésben, mind a GKM szabályzatban foglalt kötelezettségeiket, elmulasztották az egyes feladat- és hatáskörök elhatárolását, ezzel olyan bizonytalan jogi környezetet teremtettek és tartottak fenn, amely a balesethez vezetett, ezért nem mentesülhetnek a helytállási kötelezettség alól. A szerződés VI/4. pontja ugyan kizárólagosan a II. rendű alperesre hárítaná az ott rögzített feladatok teljesítése miatti kártérítési felelősséget, azonban a fentiek okán nem látta vitathatónak az egyetemleges felelősséget (BDT2010. 2221.). Pontosan nem tudta megállapítani, hogy melyik alperes magatartása idézte elő a veszélyhelyzetet, de ennek kockázatát nem a károsultnak, hanem a károkozóknak kell viselniük, ezért a Ptk. 6:524. § (1) bekezdése alapján az I-II. rendű alperesek egyetemleges kártérítési felelősséggel tartoznak. Az elsőfokú bíróság döntése szerint a felperes nem hatott közre a baleset bekövetkezésében. Mindezekre figyelemmel az elsőfokú bíróság közbenső ítélettel megállapította az I-II. rendű alperesek egyetemleges kártérítési felelősségét. 

[17]	A felperes, az I. rendű alperes, a II. rendű alperes és a II. rendű alperesi beavatkozó fellebbezése folytán eljárt másodfokú bíróság kijavított részítéletével az elsőfokú bíróság közbenső és részítéletét részben megváltoztatta, az I. rendű alperessel szemben előterjesztett keresetet elutasította, kötelezte a felperest az I. rendű alperes részére első- és másodfokú perköltség, valamint az állam részére fellebbezési eljárási illeték megfizetésére, ezt meghaladóan a közbenső és részítéletet hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú bíróságot a per újabb tárgyalására és újabb határozat hozatalára utasította.
[18]	Indokolása szerint a baleset két gépjármű, azaz két veszélyes üzem találkozásával következett be, amelynek során az üzembentartók egymás közötti viszonyában nem alkalmazható a Ptk. 6:535. §-a, mert a károk megtérítését és viselését a 6:539. §-a rendezi. A jogvita elbírálása során nemcsak a veszélyes üzemek üzembentartóinak magatartása felróhatóságát tartotta szükségesnek vizsgálni, mert a felperes állítása szerint a kárt az I-II. rendű alperesek és a harmadik személy közösen okozták, így alkalmazandó a Ptk. 6:524. § (1) bekezdése. E rendelkezés alkalmazásának nem akadálya, ha az egyes károkozók a deliktuális felelősség eltérő alakzatai alapján felelnek. Ebből következően nem tulajdonított jelentőséget annak, hogy az I. rendű alperes felelőssége a közigazgatási jogkörben okozott kárért való felelősség Ptk. 6:548. §-a, a II. rendű alperes felelőssége a Ptk. 6:519. §-a, míg a III. rendű alperes biztosítottjának felelőssége és a felperes esetleges közrehatása a Ptk. 6:539. § (1) bekezdése alapján vizsgálandó. Mivel a peres felek mindegyikét érintő felelősségi alakzat felróhatósági alapú, így mindegyikükre azonosak a felelősség konjunktív feltételei (Ptk. 6:519. §). Az alperesek felelősségének és a felperes közrehatásának vizsgálata szempontjából egyrészt magatartásuk felróhatóságát, másrészt az esetleges felróható magatartás és a kár bekövetkezése közötti okozati összefüggés vizsgálatát látta szükségesnek.
[19]	A másodfokú bíróság döntése szerint a harmadik személy felelősséggel tartozik a baleset bekövetkezéséért, így fennáll a III. rendű alperes helytállási kötelezettsége. Felróható magatartásnak értékelte a felperes kellő járműismeret és vezetési gyakorlat nélküli járművezetését, de különleges szakismeretet igénylő körülménynek tekintette annak megállapítását, hogy a felperes téves mozdulata ténylegesen befolyásolta-e a baleset bekövetkezését.
[20]	A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság álláspontjától eltérően arra a következtetésre jutott, hogy nem áll fent az I. rendű alperes felelőssége. Abból indult ki, hogy a helyi közutak kezelője az I. rendű alperes, aki köteles gondoskodni a közút biztonságos közlekedésre való alkalmasságáról [Kkt. 34. § (1) bekezdés], az e kötelezettség megszegésével okozott kárt a polgári jog általános szabályai szerint köteles megtéríteni (Kkt. 35. §). A GKM szabályzat A) pontja alapján a közút kezelője a kezelői feladatokkal – vagy azok egy részével – más szervezetet is megbízhat, ebben az esetben a GKM szabályzat rendelkezései e szervezetre is vonatkoznak, aki jelen esetben a II. rendű alperes. A GKM szabályzat és a szerződés szabályzata pontosan megjelölt és idézett rendelkezéseinek értelmezése alapján arra a következtetésre jutott, hogy a szerződés tárgya az I. rendű alperest a Kkt. alapján terhelő útkezelői feladatok átadása a II. rendű alperes részére. A szerződés szabályzata szerinti útkezelő szervezet alatt a II. rendű alperest kell érteni. A szerződés semmilyen vonatkozásban nem utal arra, hogy az útkezeléssel kapcsolatos feladatok egy részét az I. rendű alperes fenntartotta volna magának, épp ellenkezőleg, a szerződés tartalma és a szerződés szabályzatának részletes szabályozása egyértelművé teszi, hogy az I. rendű alperes a szerződéssel valamennyi útkezelői feladatát átruházta a II. rendű alperesre. Ebből a szempontból lényegesnek ítélte, hogy az útkezeléssel kapcsolatos igen kiterjedt feladatok ellátása komoly szakmai ismereteket és technikai felszereltséget kíván, amelyre figyelemmel célszerűnek tartotta, ha ezeket a feladatokat az I. rendű alperes az ilyen feladatok ellátására szakosodott külön szervezetre bízza. Az I. rendű alperes a II. rendű alperessel való szerződés megkötésével az útkezelői feladatai ellátását illetően úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható, így nem róható az I. rendű alperes terhére a jelzőtábla hiánya.
[21]	Döntése szerint nem alapozhatja meg az I. rendű alperes felelősségét az sem, hogy a II. rendű alperes nem tartotta be a GKM rendeletben és a szerződésben előírtakat. A Ptk. 6:543. § -a értelmében a szerződés jogosultja a vele szerződési viszonyban álló kötelezett által a szerződés teljesítése körében harmadik személynek okozott kárért csak addig tartozik felelősséggel, amíg a károsult számára ismeretlen károkozó személyét meg nem nevezi. A felperes mint károsult számára a jelzőtábla pótlását elmulasztó II. rendű alperes személye ismert volt, így az I. rendű alperes felelőssége a Ptk. 6:543. §-a alapján sem áll fenn.
[22]	A másodfokú bíróság értékelése szerint a tábla hiányának észlelése és a pótlás elmaradása a II. rendű alperesnek felróható, így a II. rendű alperes és a III. rendű alperes biztosítottjának felelőssége is fennáll, a felperes közrehatása tekintetében azonban további bizonyítási eljárás lefolytatását tartotta szükségesnek.
[23]	Mindezek alapján részítéletével az I. rendű alperessel szemben előterjesztett keresetet elutasította, a II. és III. rendű alperessel szemben előterjesztett kereset tárgyában pedig új eljárás lefolytatását rendelte el.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[24]	A jogerős részítélet ellen a felperes felülvizsgálati kérelmet, a III. rendű alperes csatlakozó felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő. A Kúria Pfv.8. sorszámú végzésében a III. rendű alperes csatlakozó felülvizsgálati kérelmét hivatalból elutasította.

[25]	A felperes felülvizsgálati kérelmében kérte a jogerős részítéletnek az I. rendű alperessel szemben előterjesztett keresetet elutasító és a felperest perköltség és fellebbezési eljárási illeték megfizetésére kötelező részének a hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását. A felülvizsgálati kérelem szerint a jogerős részítélet sérti a Kkt. 35. §-át, a 34. § (1) és (4) bekezdését, a Ptk. 6:539. § (1) bekezdését és az 1:4. § (1) bekezdését.
[26]	Indokolása szerint a helyi közlekedés biztosítása közhatalmi feladat, amit az I. rendű alperes mint helyi önkormányzat köteles biztosítani. A felperest a jelzőtábla hiányában kár érte, ami önmagában azt jelenti, hogy a felperesnek közhatalom gyakorlása során okoztak kárt. A jogerős részítélet megállapította a közhatalom gyakorlása során okozott kár ténybeli alapját és az ezért fennálló felelősséget (a jelzőtábla hiányzik, és ezért felelni kell), azonban a közhatalom gyakorlóját, az I. rendű alperest mégis mentesítette a közhatalmi felelősség alól, és a közhatalmi tevékenységgel okozott kárért egy gazdasági társaságot, a II. rendű alperest tett felelőssé. Az a tény, hogy az I. rendű alperes vállalkozási szerződést kötött a II. rendű alperessel, önmagában nem mentesíti a Kkt. 35. §-a szerinti helytállási kötelezettség alól, még akkor sem, ha az összes feladatát átruházta volna a II. rendű alperesre. A jogerős részítélet jogértelmezése kiüresítené a közhatalmi károkért való felelősség szabályait, mert a mentesüléshez elegendő lenne egy cégre átruházni az adott kárral kapcsolatos tevékenységet. Az I. rendű alperes a Kkt. 35. §-a alapján felelősséggel tartozik a felperes káraiért, és az általa megfizetett összeget a vállalkozási szerződés alapján érvényesítheti a II. rendű alperessel szemben. A jogerős részítélet az I. rendű alperessel szembeni kereset elutasításával sérti a Kkt. 35. §-át.
[27]	A lefolytatott bizonyítás alapján az I. rendű alperes tudott, vagy legalábbis tudnia kellett arról, hogy a jelzőtábla már 2-3 éve hiányzott. Nem fér bele az általában elvárható I. rendű alperesi magatartásba az, ha az I. rendű alperes tud a kezelésében lévő út táblájának a hiányáról, mégsem tesz semmit a biztonságot veszélyeztető helyzet megoldása érdekében. Ez még akkor sem lenne általában elvárható magatartás, ha az I. rendű alperesnek nem lenne semmilyen kötelezettsége az útkezeléssel kapcsolatban, mert az teljesen a II. rendű alperes feladata lenne. A jogerős részítélet a Ptk. 1:4. § (1) bekezdésének alkalmazása során jogszabálysértően járt el, amikor azt állapította meg, hogy az I. rendű alperes az adott helyzetben általában elvárható magatartást tanúsított, hiszen az I. rendű alperes megszegte a Kkt. 34. § (1) bekezdése szerinti kötelezettségét, ezért jogszabálysértő a Ptk. 6:539. § (1) bekezdésének és az 1:4. § (1) bekezdésének az alkalmazása. A Kkt. 34. § (4) bekezdése alapján a közút kezelője köteles az utat kijavítani, és a közút forgalmának biztonságát veszélyeztető helyzetet elhárítani, amely kötelezettségét az I. rendű alperes nem tartotta be. Ha ez a feladat a II. rendű alperesé lenne, akkor is elvárható lett volna, hogy az I. rendű alperes a veszélyhelyzet elhárítása körében intézkedéseket tegyen.
[28]	A felperes nem értett egyet a jogerős részítéletnek azzal az indokával, hogy az I. rendű alperes az összes útkezeléssel kapcsolatos feladatát átruházta volna a II. rendű alperesre. A periratokból az tűnik ki, hogy az egyes tevékenységek és feladatok nem voltak megfelelően elhatárolva és leszabályozva, ezért emiatt sem járhatott el az I. rendű alperes úgy, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.
[29]	A felperes számára a per megindítása előtt ismert volt az I. és II. rendű alperes személye, de a közöttük lévő feladatmegosztás csak a per során vált megismerhetővé. A felperes így jóhiszeműen és jogszabályszerűen járt el akkor, amikor keresetét mindegyik alperessel szemben előterjesztette, ezért méltánytalan a felperes perköltség megfizetésre való kötelezése.

[30]	Az I. rendű alperes felülvizsgálati ellenkérelmében kérte a jogerős részítélet hatályában fenntartását.
[31]	Indokolása szerint a felülvizsgálati kérelem nem tartalmazza azokat a konkrét jogszabályi rendelkezéseket, amelyek megsértését állítja.
[32]	Mindig a konkrét eset körülményeinek vizsgálata alapján kell megállapítani, hogy a károkozás közhatalmi tevékenység gyakorlásával történt-e. A felperes keresetét az általános kártérítési szabályokra alapította, nem a közhatalom gyakorlásával okozott kárért való felelősségre, így a felülvizsgálati kérelem ezzel kapcsolatos hivatkozása alaptalan.
[33]	Még a kisebb önkormányzatok esetén is bevett gyakorlat a közútkezelői feladat vállalkozási szerződés keretében történő ellátása, éppen a jogerős részítélet által megjelölt célszerűség és szakszerűség okán. Az I. rendű alperes bizonyította, hogy nem érkezett hozzá bejelentés a tábla hiányával kapcsolatban, az önkormányzati képviselő tanúvallomása szerint ő a II. rendű alperes felé élt bejelentéssel. A felperes téves ténybeli következtetését az I. rendű alperes a per során bizonyítékokkal cáfolta. Az I. rendű alperes az útkezeléssel kapcsolatos feladatait teljeskörűen átruházta a II. rendű alperesre, így az adott helyzetben általában elvárható magatartást tanúsított. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[34]	A felülvizsgálati kérelem alaptalan.

[35]	A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 272. § (2) bekezdése és a Pp. 275. § (2) bekezdése alapján a Kúria a jogerős határozatot a felülvizsgálati kérelemben megjelölt megsértett jogszabályhely, az ott előadott jogszabálysértés, valamint a kérelem jogi indokai által meghatározott keretek között vizsgálhatja felül.
[36]	A felülvizsgálati kérelem hivatalbóli elutasításának egyes kérdéseiről szóló 1/2016. (II. 15.) PK vélemény 3. pontja szerint a felülvizsgálati kérelem egymással szorosan összefüggő kötelező tartalmi kellékei a jogszabálysértés és a megsértett jogszabályhely megjelölése, valamint annak kifejtése, hogy a fél a határozat megváltoztatását milyen okból kívánja. Ezen együttes törvényi feltételeknek a fél akkor tesz eleget, ha egyrészt a megsértett jogszabályhelyet konkrétan megjelöli, másrészt pedig a hivatkozott jogszabálysértést tartalmilag is körülírja, az arra vonatkozó jogi álláspontját kifejti, vagyis ha a jogszabálysértésre való hivatkozása indokait is ismerteti. A 3. ponthoz fűzött indokolás szerint a felülvizsgálati kérelem központi eleme a megsértett jogszabályhely megjelölése és a jogszabálysértés körülírása, mert ezek határozzák meg a Kúria felülbírálati lehetőségének tartalmi és perjogi kereteit. A 4. ponthoz fűzött indokolás szerint érdemben csak azok a hivatkozások vizsgálhatók, amelyek esetében a törvény által előírt tartalmi követelmények maradéktalanul teljesültek, az egyéb hivatkozásokat a Kúria figyelmen kívül hagyja.
[37]	Mindezek alapján a Kúria a jogerős részítéletet csak a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatta felül, valamint érdemben csak azokat a hivatkozásokat vizsgálhatta, amelyek tartalmazzák a megsértett jogszabályhely megjelölését és a jogszabálysértés körülírását is.

[38]	A felperes az I. rendű alperes felülvizsgálati ellenkérelmére észrevételek elnevezéssel beadványt terjesztett elő. A Pp. 272. (1) bekezdés, valamint a Pp. 273. § (1) és (5) bekezdés szabályozása alapján a felülvizsgálati kérelem benyújtására biztosított törvényes határidőn túl nincs lehetőség a felülvizsgálati kérelem kiegészítésére (BH2017. 232., BH2019. 75.), ezért az abban előadott hivatkozásokat a Kúria érdemben nem vizsgálhatta.

[39]	A felülvizsgálati kérelem szerint a közút kezelése közhatalmi feladat, így annak szerződéssel történő átruházása nem mentesíti a közhatalmat gyakorló helyi önkormányzatot a felelősség alól, az ezzel ellentétes döntés sérti Kkt. 35. §-át.
[40]	A Kkt. 33. § (1) bekezdés b) pont bb) alpontja szerint a helyi közút kezelője a helyi önkormányzat, vagy az erre alapított költségvetési szerv, vagy olyan gazdálkodó szervezet, amelyben a helyi önkormányzat 100%-os részesedéssel rendelkezik. A helyi közút kezelőjének ezzel kapcsolatos kötelezettségeit a Kkt. 34. §-a, annak szakmai szabályait a GKM rendelet és a GKM szabályzat tartalmazza. A közút léte, korszerűsítése, azon a forgalom lebonyolítása fontos közérdekű és közcélú tevékenység [Kkt. 29. § (7) bekezdés], ebből következően a közút kezelése is ilyennek minősül. A közút kezelője nemcsak költségvetési szerv vagy helyi önkormányzat, hanem koncessziós társaság és gazdálkodó szervezet is lehet [Kkt. 33. § (1) bekezdés]. A közút kezelője szolgáltatást nyújt [Kkt. 33. § (5) bekezdés, vö. EBH2015. K.25.], nem közhatalmat gyakorol, a közútkezelés nem alá- és fölérendeltségen alapuló hatósági jellegű tevékenység. Ha a kezelői kötelezettség megszegése kárt okoz, akkor az út kezelője a kárt a polgári jog általános szabályai szerint köteles megtéríteni (Kkt. 35. §). A Kkt. 35. § -ának utaló szabálya a kártérítési felelősség általános szabályára (Ptk. 6:519. §) mutat: a Kúria következetes gyakorlata szerint a közút kezelője a kártérítési felelősség általános szabálya alapján felel (EBH2005. 1207., EBH2000. 196.), akkor is, ha az út kezelője a helyi önkormányzat (BH2010. 272.).
[41]	Mindezekre figyelemmel nem alapos a felülvizsgálati kérelemnek az a hivatkozása, hogy a közútkezelői feladatra vonatkozó szerződés esetén a Kkt. 35. §-át sérti, ha a közhatalmat gyakorló közútkezelő nem felel a szerződéssel átadott feladatok elmulasztásából eredő kárért. A felülvizsgálati kérelem az utaló szabályt tartalmazó Kkt. 35. §-ának fenti indokokra alapított megsértésén túl nem állította sem a kártérítési felelősség általános szabályának, sem a közhatalom gyakorlásával okozott kárért való felelősség szabályának a megsértését, így azokat a Kúria sem vizsgálhatta.
[42]	A jogerős részítélet csak az üzembentartók egymás közötti viszonyában alkalmazta a felülvizsgálati kérelemben megjelölt Ptk. 6:539. §-át. A felperes és az I. rendű alperes viszonyában azt helyesen nem alkalmazta, így azt nem is sértette meg.

[43]	A felülvizsgálati kérelem állította, hogy a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján az I. rendű alperes tudott, vagy legalábbis tudnia kellett a jelzőtábla hiányáról.
[44]	A jogerős részítélet tényállásában nem állapított meg az I. rendű alperes tudomásszerzésével vagy annak hiányával kapcsolatos tényeket. A felülvizsgálati kérelem sem a bizonyítékértékelést, sem a tényállás megállapítását, sem a jogerős részítélet tartalmi hiányosságát nem állította, e körben megsértett jogszabályhelyet nem jelölt meg, így ezeket a Kúria érdemben nem vizsgálhatta.

[45]	A felülvizsgálati kérelem szerint a jogerős ítélet sérti az elvárható magatartás elvét [Ptk. 1:4. § (1) bekezdés], mert az I. rendű alperes megszegte a Kkt. 34. § (1) és (4) bekezdése szerinti kötelezettségeit; ha az I. rendű alperes valamennyi feladatát átadta a II. rendű alperesnek, akkor is elvárható lett volna, hogy az általa is ismert veszélyhelyzet elhárítása érdekében intézkedéseket tegyen.
[46]	A jogerős részítélet a szerződés, a szerződés szabályzata és a GKM szabályzat rendelkezéseinek értelmezésével és alkalmazásával jutott arra a döntésre, hogy az I. rendű alperes a közútkezelői feladatait teljes egészében átadta a II. rendű alperesnek. A felülvizsgálati kérelem nem értett egyet a jogerős részítéletnek ezzel az álláspontjával, de e körben megsértett jogszabályhelyet nem jelölt meg, így azt a Kúria érdemben nem vizsgálhatta. Ha a jogerős részítélet felülvizsgálati kérelemmel érdemben nem támadott álláspontja szerint az I. rendű alperes valamennyi közútkezelői feladatát szerződéssel átadta a II. rendű alperesnek mint erre szakosodott külön szervezetnek, akkor az I. rendű alperes ezzel úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.
[47]	A szerződésnek a jogerős részítélet által értelmezett tartalmára figyelemmel az I. rendű alperes nem sértette meg a Kkt. 34. § (1) és (4) bekezdését, mert ezeket a feladatokat átadta a II. rendű alperesnek. A felülvizsgálati kérelem nem állította a GKM szabályzat megsértését, így azt a Kúria sem vizsgálhatta.
[48]	A jogerős részítélet nem állapított meg tényeket az I. rendű alperesnek a jelzőtábla hiányával kapcsolatos ismereteiről. Ezt a Kúria a fentiek szerint érdemben nem vizsgálhatta, így nem vizsgálhatta azt sem, hogy az ilyen ismeretre alapított magatartás megfelelt-e az elvárható magatartás elvének.

[49]	A jogerős részítélet szerint – az általa értelmezett szerződési tartalom miatt – a felperes és az I. rendű alperes jogviszonyában a Ptk. 6:543. §-a alkalmazandó, amely alapján nem áll fent az I. rendű alperes felelőssége, mert a felperes ismeri a II. rendű alperes személyét. A felülvizsgálati kérelem e jogszabályi rendelkezés megsértésére nem hivatkozott, így azt a Kúria sem vizsgálhatta.

[50]	A felperes felülvizsgálati kérelmében arra hivatkozott, hogy a perindítás során jóhiszeműen és jogszabályszerűen járt el, így méltánytalan a perköltség megfizetésre való kötelezése. E körben megsértett jogszabályhelyet nem jelölt meg, így a Kúria érdemben ezt a hivatkozást sem vizsgálhatta.

[51]	Mindezekre figyelemmel a jogerős részítélet nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályokat, ezért azt a Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.
Záró rész
[52]	A felperes felülvizsgálati kérelme nem vezetett eredményre, ezért a Pp. 270. § (1) bekezdése értelmében alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezni kellett a felülvizsgálati ellenkérelmet előterjesztő I. rendű alperes felülvizsgálati eljárási költségének a megfizetésére. A Kúria ennek összegét a bírósági eljárásban megállapítható ügyvédi költségekről szóló 32/2003. (VIII. 22) IM rendelet 3. § (2) bekezdés a) pontja és a 3. § (5) bekezdése alapján határozta meg.

[53]	A feleket megillető tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetékről a Kúria az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 74. § (3) bekezdése értelmében alkalmazandó, a költségmentesség bírósági eljárásban történő alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése, valamint a 15. § (1) és (3) bekezdése alapján határozott.

[54]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján.

[55]	A részítélet ellen a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja alapján nincs helye felülvizsgálatnak.
Budapest, 2020. december 8.

Dr. Döme Attila s.k. a tanács elnöke Dr. Parlagi Mátyás s.k. előadó bíró Dr. Kiss Gabriella s.k. bíró 

A kiadmány hiteléül:

tisztviselő