A Magyar Köztársaság nevében!

A Baranya Megyei Bíróság a dr. Bíró Péter ügyvéd (cím) által képviselt (felperes neve) (címe) felperesnek, a dr. Galbavy Magdolna ügyvéd (cím) által képviselt alperes neve (alperes címe szám alatti székhelyű) alperes ellen, közigazgatási határozat felülvizsgálata iránti perében meghozta a következő 

í t é l e t e t:

A bíróság a keresetet e l u t a s í t j a.

Kötelezi a felperest, hogy az illetékes állami adóhatóság felhívására az ott közölt időben és módon fizessen meg 16.500 (tizenhatezer-ötszáz) forint feljegyzett illetéket.

Kötelezi a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 30.000 (harmincezer) forint perköltséget.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I n d o k o l á s:

A felperes fia, (név) 2007. július 2-án elhunyt. A halálesetről az Országos Mentőszolgálat ügyelete értesítette a (név) Rendőrkapitányságot. A (helység, utca, házszám) szám alatti lakásban tartott helyszíni és halottszemle adatai szerint idegenkezűségre, bűncselekményre utaló körülményt a helyszínen nem tapasztaltak, (név) egy rövid búcsúlevelet hagyott, kézírását a hozzátartozók beazonosították. A szemlén jelenlévő (név) 1. szakértő rendőrorvos a halál okaként önakasztásos fulladást állapított meg, a halál beálltát 2007. július 2-ának 13 óra 30 körüli időre tette. A helyszíni szemlén rögzítettek szerint (név) testvére, (név) találta meg, aki az elhunytat levágta a spárgáról és a szoba közepére fektette. Az elhalton egyetlen külsérelmi nyom van, atípusos akasztási barázda a nyakon, amely teljesen körbefut. Az elhalt szájában kis mennyiségű vér van, elharapta a nyelvét, az sérült, a vér innen származik. Az akasztási barázda 4 mm-es. Más külsérelmi nyom nincs az elhalton. A hullamerevség kialakult, a test környezeti hőmérsékletre hűlt, a testen hátul kialakult hullafoltok vannak. Az elhalt feje mellett spárgadarab látható, ennek teljes hossza 127 cm, a spárga végén hurok volt, mely a közepén el lett vágva. A hurok végén található csomó 80 cm-re van a spárga másik végétől, mely szintén el van vágva. 
A szoba rendezett állapotban van, dulakodásra, kutatásra utaló nyom nincs. A bűnügyi technikus gázkorompolos eljárással nyomkutatást folytatott le (név) szobájának ajtaján, a lakás valamennyi ablakának párkányán. 
(név) ujjnyomszakértő szaktanácsadói véleménye szerint a rögzített egy darab tenyérnyom (név) elhalt személy bal tenyerétől származik.
A hatósági boncolás során (név) 1. szakértő igazságügyi orvosszakértő megállapította, hogy (név) halálának oka a nyaki képletek leszorítása következtében kialakult központi légzésbénulásban jelölhető meg. Halála tehát erőszakos úton jött létre. A boncolás során a nyakon atípusos akasztási barázdát észleltek, amelybe a holttest mellett fellelt akasztási eszköz maradéktalanul beilleszthető volt. Egyéb sérülést nem találtak. Az adatok birtokában semmi nem szól önszándékú cselekmény ellen. A boncolás során bűncselekményre, idegenkezűségre utaló gyanú nem merült fel. 

A (név) Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya a 2007. július 30-án kelt (határozat száma) ált. számú határozatával a közigazgatási hatósági eljárást befejezte. A határozat indokolása szerint néhai (név) halálával kapcsolatban bűncselekményre, idegenkezűségre utaló gyanú nem merült fel, semmi sem szól az önszándékú cselekmény ellen.

A határozat ellen a felperes, valamint (név) az elhalt testvére, és (név) 2. tanú az elhalt édesanyja fellebbeztek. A fellebbezés szerint (név) a padlón találták meg kötéllel a nyakán, a kötél másik vége az előszoba padozatán feküdt. Ilyen testhelyzetben az önakasztás lehetetlen, mert (név) olyan magas volt, hogy a lába leért a szoba padozatára. A határozat nem tartalmazza, hogy a holttest hogyan került függőlegesből vízszintes helyzetbe a padlóra. A szemlét követően új tényként jutott tudomásukra, hogy 2007. július 1-jén illetve 2-án  (név)t telefonon keresték, mely a halálesettel összefüggésben van. (név) édesanyja a haláleset napján 13 órakor ment el otthonról, amikor (név) még átlagos kedvű volt. Az öngyilkosságra sem közvetlen, sem közvetett oka nem volt. Feltételezésük szerint 2007. július 2-án (név) egy általa jól ismert személyt engedett a lakásba, aki (név) figyelmét elvonva, nyakára kötelet dobott és felakasztotta a szobaajtóra. Ezt követően ez a személy a már halott (név)t a szoba padozatára helyezte és távozott a lakásból. (név) életének kioltására használt kötelet sem (név), sem a környezete nem használt. A búcsúlevél szerkezetéből, szóhasználatából is fenyegető kényszer hatása tűnik ki.

A másodfokú hatóság saját hatáskörben a felperes állításának tisztázásra kiegészítő bizonyítási eljárást folytatott le. Ennek során tanúként hallgatták meg a felperes által indítványozott és a perbeli időben a (név)nak telefonáló személyeket, vallomásuk szerint (név)val 2007. július 2-án 14 órára találkozót beszéltek meg, amelyre (név) nem jött el.
A felperes indítványára elrendelték (név) búcsúlevelének igazságügyi grafológus általi vizsgálatát. A szakvélemény szerint a levél írója nem állt a búcsúlevél írása alatt és közben kényszer, vagy fenyegetés hatása alatt. Személyisége makacs, okoskodó, kritikus, közepes mentális szinttel. Túlérzékeny és emiatt lefolytott, gátlásokkal teli, indulataiban önagresszív. Indulataiban instabil, pszichés betegségre hajlamos, idealizálja a körülötte lévő világot. Problémás a beilleszkedése, rossz az önértékelése, hárít és kompenzál, erősen gátol kifelé. Önmegsemmisítésre képes.
Az alperes a másodfokú eljárásban a fellebbezés kiegészítésre reagálva ellenőrizte a (név) Rendőrkapitányságon (név) 2007. június 26-án bekövetkezett rendkívüli halálesete tárgyában folytatott eljárás iratait is és azon túlmenően, hogy megállapítható volt, hogy (név) és (név) is az (név) dolgozói voltak, és a család nem talált magyarázatot egyikük tettére sem, más hasonlóságot az esetek között nem talált. 
A bizonyítás kiegészítése után az alperes a 2007. október 8-án kelt  (határozat száma) számú határozatával a fellebbezést elutasítva, az elsőfokú határozatot helybenhagyta. A határozat indokolása szerint az elsőfokú eljárás adataiból és a másodfokú eljárásban lefolytatott kiegészítő bizonyításból megállapítható, hogy néhai (név) szobájának ajtajára egy műanyag alapanyagú zsinegggel felakasztotta magát oly módon, hogy a zsinór egyik felét az ajtó külső oldalán a kilincshez rögzítette, majd a zsinórt átvezette az ajtó tetején, másik végét a nyakához rögzítve, majd testsúlyát ráengedte. A kilincsre rögzített zsinór anyagából és az esetleges gyenge rögzítésből adódóan a kilincsről később leoldódott, így a test a padlóra esett, lábával eltorlaszolta az ajtót. A fentieket megelőzően (név) búcsúlevelet írt - a levél hátsó oldalán rögzítve bankkártyája és telefonja PIN-kódját - amelyet az íróasztalon helyezett el. Semmilyen következtetésre nem ad alapot az a tény, hogy 2007. június 26-án (helység) a családi házuk kertjében felakasztotta magát egy szintén (név) Kft. alkalmazásában dolgozó férfi. A sorozatgyilkossági elmélet gyártása ilyen azonosságokra hivatkozva messze túlmutat az ésszerűség határain. A hozzátartozók által említett szoba padlózatán talált mobiltelefon kapcsológomb a kinagyított fényképfelvételeken nem található és nem látható, a helyszíni szemle is egyértelműen dokumentálja, hogy a szobában ilyen eszköz nem volt. Az ügyben további eljárás folytatása nem indokolt. 

Keresetében a felperes az alperes határozatának hatályon kívül helyezését és új eljárásra kötelezését kérte. A kereset szerint (név) esetében kizárt az önakasztás, az alperes a tényállás tisztázási kötelezettségével adós maradt. (név) 2. tanút kérelmük ellenére tanúként nem hallgatták meg, holott a később elé tárt fényképek alapján egyértelműen felismerte a perbeli napon a ház bejáratánál állt két személyt. A tényállás tisztázásához bizonyítási kísérlet lefolytatására is szükség lett volna, hogy az ajtón adott mélységű vájatot milyen nagyságú erőbehatás tud kialakítani. Időközben dulakodásra, kutatásra utaló nyom is előkerült, így az elhunyt nadrágjának bal zsebe kifordítva volt, melyen a varrás elszakadt. A nyomtatóban a papír, valamint a telefon melletti plüss játékmackó nem a megszokott helyzetben volt. A fényképek szerint két mosatlan pohár volt a konyhapulton és egy papírzsebkendő, melyre nincs magyarázat, ugyanúgy, mint a lakásban talált idegen telefon kapcsológomb sem érthető. A búcsúlevelet is nagyon furcsának tartják és a sámli feldőlését sem magyarázta meg a hatóság. Nem vizsgálták a halálesetet követő telefonhívásokat, a határozatban felállított verziót nem lehet elfogadni.

Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte. 

A felperes a per tárgyalása során előadásának alátámasztására csatolta (név) 1.tanú igazságügyi szakorvos igazságügyi szakvéleményét, amely szerint az eddigi adatok alapján ki nem zárható, hogy akár bizonyos speciális hurkolás és megfelelő előkészítés során, akár önakasztással is létrehozható lehessen egy ilyen fajta körülmény, de a szakirodalom alapján semmiképpen nem tekinthető egy ilyen körülmény kialakítása típusosnak. A boncjegyzőkönyv leleti része nem tartalmazza annak rögzítését, hogy a boncolás során az elkövetési eszköz vizsgálatra került-e, és hogy azt az atípusos komplex akasztási barázdarendszerbe illesztették-e. Nem ismert az sem, hogy a boncolást végző orvos milyen elkövetési eszközt észlelt, illetve hogy a nyak körül vezetett hurok milyen típusú csomóval rögzült. A boncolás során sem az akasztás eszközéről, sem a rekonstrukcióról, illesztésről, fényképfelvétel, vagy videofelvétel nem készült. A nyomozati adatok szerint a boncolás után az akasztás eszközének ez a része megsemmisítésre került. Mindez a hiányosság az utólagos szakértői elemzést ellehetetleníti. A műszaki szakértői bizonyítási kísérlet az akasztás eszközének megsemmisítése miatt utólag ugyancsak nem végezhető el. A rendelkezésre álló bizonyítékok önmagukban nem zárják ki az önkezű cselekmény bekövetkeztének lehetőségét, az idegenkezűséget pedig a felkért szakértő azért nem tudja kizárni, mert nem rendelkezik számos olyan elemezhető adattal, amely az önkezűség irányába határozottabb véleményadást tenne lehetővé. 

A felperes bizonyítási indítványában a neki véleményt adó (név) 1. tanú igazságügyi szakértő és (név) 2. tanú tanú meghallgatását kérte. Az alperes bizonyítási indítványa (név) 1. szakértő igazságügyi orvosszakértő tanúmeghallgatására irányult.
A bíróság a felek tanúbizonyítási indítványát teljesítette.

A kereset  a l a p t a l a n.

A bíróság a tényállást a közigazgatási iratok, a felek előadása, valamint (név) 1. szakértő, (név) 1. tanú és (névv) 2. tanú tanúvallomása alapján állapította meg.

Az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről szóló 23/1994 (X. 26.) BM. rendelet 4. § (1) bekezdése szerint e rendelet alkalmazásában rendkívüli halál az a halál, amelynek természetes módon való bekövetkezését a körülmények kétségessé teszik, bekövetkezésének előzményei, körülményei ismeretlenek, vagy nem állnak rendelkezésre olyan adatok, amelyekből megalapozottan következtetni lehet a halál bekövetkezésének körülményeire. Így ha a halált (az (1) bekezdés c) pontja szerint) öngyilkosság okozta, vagy a körülmények erre utalnak. 
A 11. § (1) bekezdése szerint a rendkívüli haláleset kivizsgálása során az eljárási cselekményeket - így különösen a szemlét és a hatósági boncolást - úgy kell végrehajtani, hogy azok adatai egy későbbi esetleges büntető eljárásban bizonyítékként felhasználhatók legyenek.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 50. § (1) bekezdése szerint a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez nem elegendők a rendelkezésre álló adatok, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le. Az 50. § (4) bekezdése szerint a hatósági eljárásban olyan bizonyíték használható fel, amely alkalmas a tényállás tisztázásának megkönnyítésére. Bizonyíték különösen az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemléről készült jegyzőkönyv, szakértői vélemény, a hatósági ellenőrzésen készült jegyzőkönyv és a tárgyi bizonyíték. Az 50. § (5) bekezdése szerint a hatóság szabadon választja meg az alkalmazandó bizonyítási eszközt. Törvény előírhatja, hogy a hatóság a határozatát kizárólag valamely bizonyítási eszközre alapozza, továbbá a törvény vagy kormányrendelet meghatározott ügyekben kötelezővé teheti valamely bizonyítási eszköz alkalmazását, illetve előírhatja valamely szerv véleményének a beszerzését. A (6) bekezdés szerint a hatóság a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.

A bíróság álláspontja szerint a közigazgatási eljárásban a Ket. tényállás tisztázására vonatkozó idézett rendelkezéseinek eleget tettek. A rendelkezésre álló iratok alapján, de a bírósági eljárásban felvett bizonyítás eredményeként sem állapítható meg, hogy a felperes fiának halála olyan okból következett be, amely bűncselekményre utalt. A helyszíni jelentés és szemle adataiból, a boncolási jegyzőkönyv és igazságügyi orvosszakértői véleményből, (név) által írt búcsúlevélből, az ehhez kapcsolódó grafológusi szakvéleményből, az ujjnyomszakértő véleményéből, és az alperes által meghallgatott tanúk vallomásából a halálesetben közreható idegenkezűség nem volt megállapítható. A közigazgatási eljárásban eljárt igazságügyi szakértő bíróság előtt tett tanúvallomása szerint az elkövetési eszközt a helyszínen látta, az a boncolás során is rendelkezésre állt, és az az ún. atípusos akasztási barázdába beilleszkedett. Az elkövetési eszköz olyan bálakötöző zsineg volt, amelyeken csomók voltak. Prakszisában a csomózott kötél előfordulása nem ritka. A holttest test hőmérsékletezésére nem emlékezett, de az egyéb adatokból (hozzátartozói nyilatkozatból) a halál időpontja e nélkül is jól behatárolható volt, a test hőmérsékletezés sem adott volna pontosabb eredményt - figyelemmel a helyszíni szemlén a holttest állapotát rögzítő leírásra is. A holttest nyakán egy akasztási barázda volt. A felperes által hivatkozott egyéb sérülés a kötél kereszteződését követő barázda folytatása, ami a holttest kiszáradása következtében a hámsérülést okozta. Egyéb sérülés nem volt tapasztalható. A boncolás során egyértelműen megállapítást nyert, hogy a halál oka önakasztásos fulladás, az idegenkezűség kizárható.
(név) 1. szakértő igazságügyi szakértő tanúvallomásával a boncolás eredményeként hozott szakvéleményét alátámasztotta, mely nem volt ellentmondásban (név) 1. tanú igazságügyi szakértő tanúvallomásával sem. Ez utóbbi vallomás szerint is az öngyilkosság verzióját támasztja alá, hogy a holttesten vitális jelek voltak tapasztalhatók, ebből következik, hogy életében következett be az akasztásos fulladás, a feszítőerő következtében. Az akasztás eszközének beillesztését pedig a boncolást végző orvosszakértő vallomásában megerősítette.
A bíróság a felperes kérelmére meghallgatta (név) 2. tanút, az elhalt édesanyját, akit a közigazgatási eljárásban kérelem ellenére tanúként nem hallgattak meg. A tanú előadta, hogy 2007. július 2-án 12 óra 50 perckor távozott otthonról, amikor a lépcsőház bejárata közelében két fiatalembert látott ácsorogni, akik néhány perc múlva eltűntek. Számára bizonyos volt, hogy csak a lépcsőházba mehettek. Ezt a két fiatalembert vélte felfedezni a fia régi fényképein. Ez a két személy kapcsolódik  szerinte a hasonló (helység)i halálesethez is. Ezen túlmenően a mindig rendes lakásban mosatlan poharak nem fordulhattak elő. Fia kiegyensúlyozott, gondtalan és nyugodt volt, délutánra vásárlási tervei is voltak.
A bíróság álláspontja szerint a meghallgatott tanú vallomásából nem vonhatók le olyan következmények, amely az alperesi megállapítást cáfolják. Az alperes a felvetett és a felperes szerinti más bűncselekménnyel való összefüggést vizsgálta, de erre utaló jeleket nem talált. A felperes ezzel összefüggésben tett további bizonyítási indítványát, mely a perbeli esettel hasonló ügyhöz kapcsolódó cellainformáció beszerzését kérte mobiltársaságtól, a bíróság elutasította. A felperes szerinti összefüggést a közigazgatási eljárás adatai nem támasztották alá, és annak bizonyítására a tanúvallomás sem szolgált értékelhető adatokkal. Megjegyzi a bíróság, hogy a (alperes neve) 2007. december 10-én a felperes feljelentése alapján indult nyomozást megszüntette, megállapítva, hogy a cselekmény nem bűncselekmény. Az emberölés bűntette elkövetésének gyanúja miatt indult nyomozás során igazságügyi nyomszakértői vizsgálatra került sor, melynek eredményeként megállapításra került, hogy az akasztáshoz felhasznált ajtón lévő nyomok visszatükrözik a keletkezés mechanizmusát, amiket önakasztás útján az elhalt személy hozhatott létre. A nyomban nem volt kimutatható olyan elváltozás, ami idegenkezűségre, a leterhelt zsinór húzására - tehát ölési cselekményre - engedne következtetni. A Legfelsőbb Ügyészség 2008. február 18-án kelt határozatával a nyomozást megszüntető határozat ellen a felperes által bejelentett panaszt elutasította. A határozat indokolása szerint a szakvélemény, illetve a helyszíni szemle adatai az idegenkezűséget egyértelműen kizárták.

Mindezek alapján a bíróság álláspontja szerint további bizonyításra nem volt szükség, illetve lehetőség. A bíróság a Pp. 206. §-a alapján eljárva, a rendelkezésére álló bizonyítékokat mérlegelve, (név) halálának okát az alperessel egyezően állapította meg. A hatóságnak nem lehet feladata az öngyilkossághoz vezető motívumok, illetve az öngyilkosság minden részletének hiánytalan feltárása, hanem a rendkívüli halálra vonatkozó bizonyítékok értékelése, melynek eredményeként hozott határozat jogszabálysértőnek nem bizonyult.
Erre tekintettel a bíróság a felperes alaptalan keresetét a Pp. 339. §-a alapján elutasította. 
A pervesztes felperes az Itv. 74. § (3) bekezdése folytán alkalmazandó Kmr. 13. § (2) bekezdése alapján köteles az állam által előlegezett illeték megfizetésére. Köteles továbbá a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján az alperest képviselő ügyvéd munkadíjából álló perköltségének megfizetésére a 32/2003 (VIII. 22.) IM. számú rendelet 3. § (3) bekezdése szerint számítottan.
Az ítélet elleni fellebbezést a Pp. 340. § (1) bekezdése zárja ki.

Pécs, 2008. október 16.

Dr. Wéber Jánosné dr. Nesz Éva s.k.
	                         bíró

	            A kiadmány hiteléül:
	                       írnok