Pest Megyei Bíróság
5.K.26.073/2008/21.

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Pest Megyei Bíróság dr. Tollmann Judit ügyvéd (1035 Budapest, Búvár u. 1.) által képviselt ... felperesnek, az Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Központi Hivatal Hatósági Főosztály (1054 Budapest, Széchenyi u. 2., képviselő dr. Lukács Judit jt.) alperes ellen, adóügyben hozott határozat felülvizsgálata iránt indult perében meghozta a következő

Í  T  É  L  E  T  E  T

A bíróság a felperes keresetét elutasítja.

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 200.000.- (azaz kettőszázezer) Ft perköltséget, az Államnak - külön felhívásra - 900.000.- (azaz kilencszázezer) Ft eljárási illetéket.

Az ítélet ellen nincs helye fellebbezésnek.

I  N  D  O  K  O  L  Á  S  

A bíróság a felperes keresete, az alperes nyilatkozata, a csatolt és beszerzett közigazgatási iratok, valamint a lefolytatott eljárás alapján az alábbi tényállást állapította meg:

Az adóhatóság a felperes adózónál 2001-2005. évekre vonatkozó személyi jövedelem adó (továbbiakban szja) adónemben bevallások utólagos vizsgálatára irányuló ellenőrzést végzett. Az ellenőrzés során megállapítást nyert, hogy a felperes vagyongyarapodásával, életvitelére fordított kiadásaival nincs arányban az adómentes, a bevallott és bevallási kötelezettség alá nem eső, de megszerzett jövedelmének együttes összege, ezért az adóalapját becsléssel állapított meg. A vizsgálat során rögzítésre került 2001. évben a felperes munkaviszonyból származó bérjövedelme 480.000.- Ft, mely összevont adóalapot képez, 2002. év vonatkozásában munkaviszonyból származó bérjövedelem 600.000.- Ft, mely összevont adóalapot képez, 2003. évre vonatkozóan munkaviszonyból származó bérjövedelem 600.000.- Ft, 2004. évben munkaviszonyból származó bérjövedelem 636.000.- Ft, 2005. évben munkaviszonyból származó bérjövedelem 684.000.- Ft, mely összevont adóalapot képez. Az adóhatóság figyelemmel az adózó bevallására, illetőleg nyilatkozatára vizsgálta, hogy a vizsgált időszakot megelőzően rendelkezett-e megtakarítással. E vonatkozásban az adóhatóság az adózó azon hivatkozását, hogy 120 millió forint készpénzzel rendelkezett nem fogadta el tekintettel arra, hogy ennek meglétét az adózó igazolni nem tudta. A pénzösszeg kölcsönadásáról szóló 1996-ban készült szerződést mutatott fel fedezetként ennek keletkezésére, azonban az adóhatóság a vizsgálat alapján arra az álláspontja jutott, hogy ez az összeg a vizsgált időszak előtt bizonyíthatóan nem állt az adózó rendelkezésére. 

A revízió megállapításait figyelembe véve az I. fokú hatóság 2007. július 24-én kelt 5569225017. iktatószámú határozatával szja adónemben az adózó terhére 2001. évben 511.10.- Ft, 2002. évben 5.218.800.- Ft, 2003. évben 133.750.- Ft, 2005. évben 11.258.661.- Ft, 2005. évben 20.760.049.- Ft, mindösszesen 37.882.420.- Ft adókülönbözetet állapított meg, mely egyidejűleg adóhiánynak minősült. Kötelezte az adózót a terhére megállapított adókülönbözet megfizetésére, kötelezte továbbá késedelmi pótlék alapját képező adóhiány után az esedékesség napjától a jegyzőkönyv keltéig 9.807.146.- Ft késedelmi pótlék megfizetésére, valamint az adóhiány összege után az adózó 18.941.210.- Ft adóbírsággal sújtotta, melynek megfizetésére kötelezte. 

Az adóhatóság határozatában arra hivatkozott, hogy a felperes adózónál a korábbi időben keletkezett megtakarítások vizsgálata eredményre nem vezetett. 

Az adózó személyi jövedelemadó bevallásaiban 1988. évtől vizsgálva megállapította, hogy az adózott jövedelméből az adózó megbízottja által 2007. március 22-én tett nyilatkozat szerinti 120 millió forint megtakarítás nem állhatott rendelkezésre. Az adózó meglétének igazolására egy 1996. augusztus 12. napján kelt kölcsönszerződést, valamint 1998. szeptember 2-án tett nyilatkozatot csatolt. A szerződés szerint az adózó 1996. augusztus 12-én kölcsönadott 120 millió Ft-ot ... részére, melynek visszafizetési határideje a szerződés szerint 1998. augusztus 12. napja. A nyilatkozat szerint a kölcsönadó a nyilatkozat készítésének napján 1995. szeptember 2-án visszakapott az adóstól 20 millió forintot, ezzel a korábbi kölcsön teljes egészében visszafizetést nyert. Mindkét iratot dr. ... tatabányai ügyvéd ellenjegyzéssel látta el. Az ellenőrzés az adózó bizonyítási indítványát megvizsgálva megállapította az adózó nyilatkozata szerint a 120 millió forint kölcsönadásakor a két szerződő félen kívül jelen volt az ügyvéd, az ő irodájában került sor a pénz átadására, melyet a kölcsönadó és a kölcsönvevő átszámolt. Az adózó a pénz visszaadása több részletben történt, az utolsó 20 millió forint került visszafizetésre, arra azonban nem emlékszik rá, hogy összesen hány részletben kapta vissza a kölcsönt. Az ellenőrzés megállapította, hogy a kölcsönvevő ..., illetve kölcsönszerződés nyilatkozatot ellenjegyző dr. ... tanúkénti meghallgatása nem lehetséges, mert időközben mindkét személy elhunyt, a kölcsön visszafizetése hitelt érdemlő bizonylat benyújtására nem került sor.

Felperes 2007. május 3-án tett nyilatkozatában a kölcsönadott összeg forrásaként az 1980-as évek elejétől kisiparosként vendéglátós tevékenység végzésére hivatkozott, mely jelentős pénzmegtakarítást eredményezett, a férje gebinesként kezdte, majd fuvarozó kisiparos volt; szülei korábban ...ban gyümölcstermesztéssel foglalkoztak, az adózó az örökségről lemondott, ezért kb. 10-15 millió forint összeget kapott több részletben. A nyilatkozatra és az adózó észrevételében foglaltakra figyelemmel megvizsgálta az adóhatóság a korábban keletkezett megtakarításból vizsgált időszak idején mekkora összeg állt rendelkezésre. felperes nyilatkozata szerint 1998. szeptember 2. és 2000. december 31-e között a megtakarítást készpénzben tartotta, annak a vizsgált időszak kezdetéig meglétét igazolni nem tudta. A magánszemély ... Bank Rt-nél nyitott lakossági folyószámlájára 2001. január 9-én és 2001. január 11-én összesen 20.600.000.- Ft-ot fizetett be, mely összegek befizetést követően fedezeti betétre kerültek. Ez az összeg változatlanul az adózó nevére szóló lombardhitel fedezeteként a számlán volt, 20.600.000.- Ft záróegyenleg volt 2005. december 31. napján. A kamat jóváírások havi rendszerességgel a lakossági folyószámlára kerültek átvezetésre, mely összeget, valamint az ... Biztosító Rt, illetve ... Biztosító Zrt. által teljesített átutalások összegeit az adózó évente több alkalommal a bank pénztárából felvette, ezeket az ellenőrzés felhasználható forrásként figyelembe vette. Az adózó 1994. február 1-től alapítása óta és jelenleg is tulajdonos a ... Trans Kereskedelmi és Szolgáltató Kft-ben. A vizsgált időszakban a cégnél tőkeemelés nem történt, az adózó a vizsgált időszakban, illetve azt megelőzően is tagi kölcsönöket nyújtott a Kft-nek. Az analitikában nyitóegyenlegként a vizsgált időszakot megelőzően 14.600.000.- Ft szerepel, mely összegből az adózó 2004. január 4. napján kelt nyilatkozata szerint 13.500.000.- Ft követelésről véglegesen és visszavonhatatlanul lemondott. Ennek alapján az adóellenőrzés során az adózó észrevételeitől eltérően megállapítást nyert, hogy 2005. január 9-én a 2001. január 11-én bankszámlára helyezett, összesen 20.600.000.- Ft-ot azzal, hogy a vizsgált időszak alatt végig teljes összegben a bankszámlán volt, így inaktív pénzeszköznek tekinthető, az adózó kiadásaira forrásként nem szolgálhatott. 
A vizsgált időszakot megelőzően a ... Trans Kft-nek nyújtott tagi kölcsönre vonatkozó 14.600.000.- Ft követelést, azzal, hogy ebből az összegből a Kft. felé 13.500.000.- Ft-ot elengedett, arról véglegesen visszamondhatatlanul lemondott, így ez az összeg sem szolgálhatott a felmerült kiadások forrásául. Az adózó - munkaviszonyon kívül - nyilatkozata szerint más jövedelemmel nem rendelkezett, a vizsgált időszakban jelentősebb kiadása nem volt, ingatlan és nagyobb értékű ingóságot nem vásárolt, nem értékesített. Az adózó megélhetésre fordított összes kiadásról nyilatkozatot tett, mely alapján az ellenőrzés valamennyi személyes kiadása között havi 60.000.- Ft-ot, gépkocsi fenntartásra 210.000.- Ft-ot elfogadott. Az adózó 2007. május 3-án nyilatkozott arról, hogy a revízió rendelkezésre bocsátott minden olyan információt, iratot, amelyet a vizsgált időszak 2001-2005. évi személyi jövedelemadó megállapításra hatással voltak. További nyilatkozatot, bizonyítékot nem kívánt előterjeszteni. 

Mindezek alapján az adóhatóság figyelemmel a revízió megállapításaira, az Art. 109.§ (1), (3) bekezdése, valamint 108.§ (1) bekezdésére, az adózó bevételeit és kiadásait becsléssel határozta meg. 

Ennek során megállapítást nyert, hogy a 2001. év vonatkozásában az adózónak a 2001. október 1. napján ... Trans Kft-nek nyújtott tagi kölcsön befizetésekor 1.330.400.- Ft-ra nem volt fedezete, ezt az összeget adózás alól elvont jövedelemnek tekintette, az összevont adóalap összege a munkáltató adómegállapításában szereplő 480.000.- Ft-tal szemben 1.810.400.- Ft. A vizsgálat, így az adózó terhére 511.160.- Ft személyi jövedelemadó különbözetet állapított meg. 

A 2002. év vonatkozásában az ellenőrzés megállapította, hogy 2002. január 16-án nyújtott tagi kölcsön befizetésekor 2.883.000.- Ft-ra, 2002. április 26-án  110.000.- Ft-ra, szeptember 4-én 1.230.000.- Ft-ra, szeptember 24-én 4.000.000.- Ft-ra, október 27-én 4.164.000.- Ft-ra, december 31-én a megélhetési költségek, gépkocsi fenntartási költségek számításakor 600.000.- Ft-ra, összesen 13.047.000.- Ft-ra az adózónak nem volt fedezete, ezt az összeget az ellenőrzés adózás alól elvont jövedelemként vette figyelembe, így az összevont adóalap a bevallásban szereplő 600.000.- Ft-tal szemben 13.647.000.- Ft. A munkáltatói adómegállapításban 60.000.- Ft adójóváírás szerepel, amelyre az adózó az Szja. Törvény 33.§ (1), (2) bekezdése alapján nem jogosult, mert a tárgyévi jogosultság határ 333.330.- Ft-tal növelt összegét az éves összes jövedelme meghaladja. A nem megállapodás alapján fizetett nyugdíjjárulék kedvezmény 12.000.- Ft, az összevont adóalap adója 2002. évi adó összege a munkáltatói adó megállapításban szereplő 48.000.- Ft-tal szemben 5.266.800.- Ft. Így az adómegállapítás az adózó terhére 5.218.800.- Ft adókülönbözetet eredményezett. 
2003. év vonatkozásában az ellenőrzés megállapította, hogy az adózónak a 2003. március 13-án nyújtott tagi kölcsön befizetéskor 315.000.- Ft-ra, április 1-jén 150.000.- Ft-ra, összesen 465.000.- Ft-ra nem volt fedezete. Ezt az összeget az ellenőrzés adózás alól elvont jövedelemként vette figyelembe. Az összevont adóalap a munkáltatói adó megállapításban szereplő 600.000.- Ft-tal szemben 1.065.000.- Ft. Az ellenőrzés a tárgyévre forráshiány miatt 133.750.- Ft adókülönbözetet állapított meg.
2004. év vonatkozásában az ellenőrzés megállapította, hogy 2004. augusztus 24-én nyújtott tagi kölcsön befizetésekor 7.134.160.- Ft-ra, szeptember 2-án 11.000.000.- Ft-ra, november 3-én 11.000.5000.- Ft-ra, összesen 29.634.120.- Ft-ra az adózónak nem volt fedezete, ezt az összeget az ellenőrzés adózás aló elvont jövedelemként vette figyelembe. Az összevont adóalap a munkáltatói adómegállapításban szereplő 636.000.- Ft-tal szemben 30.270.136.- Ft. 
A munkáltatói adómegállapításban 114.480.- Ft összegű adójóváírás szerepel, amelyre az adózó az Szja. Törvény hivatkozott rendelkezése alapján nem jogosult, mert a tárgyévi jogosultsági határ 600.000.- Ft-tal növelt összegét az éves összes jövedelme meghaladja. Az összevont adóalapot terhelő kedvezményekkel csökkentett adó a munkáltató adómegállapításban szereplő 0.- Ft-tal szemben 11.258.661.- Ft. 
2005. év vonatkozásában az ellenőrzés megállapította, hogy 2005. január 3-án nyújtott tagi kölcsön befizetéskor 3.398.340.- Ft-ra, február 24-én 4.660.000.- Ft-ra, március 3-án 15.000.000.- Ft-ra, április 27-én 15.400.000.- Ft-ra, június 25-én 16.150.000.- Ft-ra, összesen 54.608.340.- Ft-ra az adózónak nem volt fedezete. Ezt az összeget az ellenőrzés adózás alól elvont jövedelemként vette figyelembe. Az összevont adóalap a munkáltatói adómegállapításban szereplő 684.000.- Ft-tal szemben 55.292.340.- Ft. A munkáltatói adómegállapításban 123.120.- Ft összegű adójóváírás szerepel, amelyre az adózó az Szja. Törvény alapján nem volt jogosult. Az összevont adóalapot terhelő kedvezményekkel csökkentett adó a munkáltatói adómegállapításban szereplő 0.- Ft-tal szemben 20.711.089.- Ft volt. A fizetendő biztosítási kedvezmény összege 48.960.- Ft. A megállapítások az adózó terhére 20.760.049.- Ft különbözetet eredményeztek. 

Az adózó terhére megállapított adókülönbözet az Art. 170.§ (2) bekezdése alapján adóhiánynak minősül tekintettel arra, hogy megfizetése az esedékesség idejéig nem történt meg. Így az adóbírság az Art. 170.§ (1) bekezdése alapján került meghatározásra. Az adóhiány összege után az Art. 165.§ (1), (2) bekezdése alapján került sor késedelmi pótlék meghatározására. 

A felperes fellebbezése alapján eljáró alperes 2007. november 5. napján kelt 8990616136. iktatószámú határozatával az I. fokú határozatot helybenhagyta. A határozata indokolásában arra hivatkozott, hogy az I. fokú hatóság a tényállást helytállóan állapította meg és abból helytálló következtetést vont le. Változatlanul fenntartotta azt az álláspontját, hogy az adózó nem igazolta, hogy a tagi hitelnyújtások fedezetéül a hitelnyújtások időpontjában az összegek rendelkezésre álltak. Elsődlegesen nem maga a kölcsönnyújtás, az örökségről lemondás fejében kapott 10-15 millió forint, vagy a vendéglátó tevékenységből származó megtakarítás összege, hanem az, hogy a tagi hitelnyújtások időpontjában ezen nagy összegű megtakarítás rendelkezésre állása, illetve annk a tagi hitel nyújtásra történt felhasználása az adózó részéről semmilyen formában nem nyert igazolást. Az adózó elmondása szerint a kb. 100.000.000.- Ft megtakarítás egy részét otthon tartotta, más részét vállalkozásba fektette. A tárgyidőszakban nyújtott tagi hitel fedezetként nyilván a fel nem használt, otthon tartott összegre gondol, melynek ily módon történő kezelése egy gazdasági tevékenységet folytató profitra történő vállalkozó esetében teljesen abszurd tekintve, hogy a bankban ekkora összeg esetében minden erőfeszítés nélkül tetemes kamatra tehetett volna szert. Adózó azon nyilatkozatát nem fogadta el, hogy azért tartotta a készpénzt otthon, mert nem bízott a bankokban, mivel ennek ellenére a vizsgált időszakban már több millió forintot tartott bankszámláján, melyek kamataiból jelentős jövedelme származott. Mindamellett az adózó bizalmatlansága nem mentesíti őt azon objektív kötelezettség alól, hogy amennyiben valamely megtakarításra fedezetként hivatkozik, azt hitelt érdemlően igazolja. Ugyanakkor az adózó a 90-es évektől folyamatosan gazdálkodó tevékenységet végzett, 1994-től ügyvezető igazgató volt a ... Trans-nál. saját állítása szerint is a megtakarítások egy részét vállalkozásában forgatta. Nincs tehát semmi garancia és bizonyíték arra, hogy amennyiben 1998-ban az összeg még megvolt, úgy a 2001-től vizsgált tagi hitelnyújtások alkalmával is rendelkezésre állt. A bankszámlán 2001. januárjában elhelyezett összeg 20.600.000.- Ft pedig a számlán maradt, az adózó csak annak kamatait használta fel. Az adózó nyilatkozattétele során aláírásával igazoltan vállalta, hogy a szükséges iratokat rendelkezésre bocsátja, a kapcsolódó tények, körülmények, feltételek megismerését biztosítja a kellő felvilágosítást megadja. Tisztában volt azzal, hogy amennyiben nyilatkozata nem teljeskörű, úgy az adóhatóság a rendelkezésre álló adatok alapján dönt. Így az adóhatóság a felperes fellebbezésében előterjesztett bizonyítást is elutasította tekintettel arra, hogy az adózó az ott hivatkozott személyek semmilyen adatát nem közölte a hatósággal sem az I. fokú eljárásban, sem a jogorvoslati eljárás előterjesztéseként. 
Az adózó nyilatkozatával szemben a kölcsönszerződés a pénzösszeg forrásának bizonyításául nem fogadható el, nem állapítható meg, hogy a pénzösszeg átadásra került, valamint ennek alapján nem állapítható meg az sem, hogy a kölcsön visszafizetése a 20 millió forinton túl megtörtént. Mindezek alapján megállapítható, hogy a hivatkozott megtakarítás tényleges volta is kérdéses, azonban ettől függetlenül lényegi elemként bizonyossággal megállapítható, hogy az adózó az összeg tagi hitelnyújtások időpontjában rendelkezésre állását hitelt érdemlően, kétséget kizáróan igazolni nem tudta. Így az I. fokú hatóság jogszerűen állapította meg az adóhiányt, valamint ennek jogkövetkezményeit. 

A felperes keresetében a támadott határozatok felülvizsgálatát, hatályon kívül helyezését és perköltségtérítést kért. Elsődlegesen arra hivatkozott, hogy a felperesi vagyon a vizsgált időszakot megelőzően keletkezett. Az adózó hivatkozott arra, hogy korábbi vállalkozásából és családi öröklésének megváltásából származott vagyona, melynek keletkezése a 90-es évekhez köthető, ezt követően került kölcsönadásra ...nak1996-ban, és 1998-ban az utolsó részletet is visszafizette a kölcsönvevő a felperes részére. Ezen tények okirattal bizonyítottak, ezt azonban nem vette figyelembe az adóhatóság. Sérelmezte, hogy ... Lajost - aki nemvitásan megbízottjaként járt el az adózónak - az eljárás során tanúként nem hallgatta meg az adóhatóság. Ugyancsak hivatkozott arra, hogy álláspontja szerint az Art. 109.§ (3) bekezdése a határozat meghozatalakor nem, csak 2006. szeptember 15. napját követő rendelkezésekre alkalmazható, így azt az alperes nem alkalmazhatta volna. Nem bizonyította az adóhatóság, hogy becslés indokoltsága felmerült. A tagi kölcsönök vonatkozásában előadta, hogy a ... Trans Kft-t vizsgálta az adóhatóság, és a tagi kölcsönök vonatkozásában negatív megállapításokat nem tett. Az adóhatóság figyelmen kívül hagyta a becsatolt okiratokat, tanúvallomást a korábbi tagi kölcsönöket, valamint a bankszámlára befizetett 20 millió forintot és a Kft. korábbi vizsgálati eredményeit. Sérelmezte, hogy az adóhatóság megsértette a méltányos eljárás elvét, az adózó javára szolgáló körülményeket nem vette figyelembe. Nem értékelte, hogy a felperes a vizsgált időszakot megelőzően is nyújtott és kapott vissza tagi kölcsönöket, így azokat is vizsgálni kellett volna, mint későbbi tagi kölcsön fedezetét. Álláspontja szerint nem bizonyított, hogy az Art. 109.§, illetve 108.§ alkalmazásának feltételei fennállnak. 
Mindezekre tekintettel arra hivatkozott, hogy az adóhatóság megállapításai jogszabálysértőek. Utóbb hivatkozott arra, és bizonyítási indítványa tanúmeghallgatásokra vonatkozott. Részben indítványozta ... Lajos tanúkénti meghallgatását, aki a felperes pénzügyleteit bonyolította, valamint indítványozta tanú meghallgatását a vonatkozásban, hogy a felperes a készpénzt otthon tartotta. Hivatkozott arra, hogy a családnak korábban is volt a bankok tönkremenetele miatt jelentős anyagi vesztesége, ezért álláspontja szerint a készpénz otthon tartása egy reális és elfogadható indok. Az alperes nem végzett olyan számítást, amelyből a rendelkezésre álló törlesztés összege elköltését megállapította volna, csak feltételezte, hogy a vizsgálat időpontjában azok nem álltak rendelkezésre. Ugyanakkor megállapította, hogy sem ingó, sem ingatlant nem vásárolt a felperes adott időszakban, ezzel szemben az alperes arra hivatkozott, hogy a felperes elköltötte a rendelkezésre álló összeget, így a vizsgált időszakban nem állhatott rendelkezésére. Hivatkozott továbbá arra, hogy a család jelentős vagyonnal rendelkezett, nagy területen foglalkoztak a szülők gyümölcstermesztéssel, a felperes és férje magánvállalkozók voltak, így jelentős jövedelemmel rendelkeztek. A ... Trans létrejötte előtt is foglalkoztak fuvarozással, valamint földmunkákkal, melyek nagy nyereséget eredményeztek. A tevékenység közös volt, a férj azonban jelentős tartozást halmozott fel, ezért vagyon nincsen a nevén. A tagi kölcsönön vonatkozásában pedig előadta, hogy nem vizsgálták ténylegesen a tagi kölcsön ki-és visszafizetést, illetve ezek jövedelemre való hatását. Az alperes a megtakarítás vonatkozásában egyáltalán nem vette figyelembe a felperes nyilatkozatát, ugyanakkor egyedül a nyilatkozatra építve elfogadott 9 millió Ft megtakarítást. Tehát ellentmondásos az egész alperesi eljárás, amely a ténymegállapításon alapul. Utóbb előterjesztett keresetkiegészítésében és a tárgyaláson is arra hivatkozott, hogy az adóhatóság nem tett eleget tájékoztatási kötelezettségének, amikor az úgynevezett teljességi nyilatkozatot megtette, valamint az eljárás során a felperes javára szolgáló tényeket, körülményeket nem mérlegelte, nem tárta fel. Mindezek alapján álláspontja szerint jogszabálysértő döntésre jutott. 

Az alperes nyilatkozatában határozatában foglaltakat változatlanul fenntartotta, kérte a felperes keresetének elutasítását. Arra hivatkozott, hogy a felperes nem tudta hitelt érdemlően igazolni, hogy 2001. január 1. napján rendelkezésre álltak volna a tagi hitelnyújtás és egyéb kiadások fedezetei. A felperes hivatkozott arra, hogy a 80-as évektől vállalkozási tevékenységből, családi örökség megváltásból származott vagyona, melyet kölcsönadott 1996-ban...nak, aki 1998. szeptember 2-án a teljes összeget visszafizette. Ezek azonban hitelt érdemlően igazolásra nem kerültek. 20 millió Ft visszafizetése vonatkozásában állt rendelkezésre okirat, ezt a kölcsön visszafizetésére bizonylat nem állt rendelkezésre. Ugyancsak nem nyert bizonyítást, hogy szülői örökség megváltásából rendelkezésre állt volna a felperes adózó által hivatkozott összeg. E vonatkozásban megfelelően bizonyítási indítványt sem terjesztett elő.
Az adóhatóság hivatkozott arra, hogy az Art. 109.§ (3) bekezdése értelmében a becsléssel megállapított adóalaptól való eltérést az adózó hitelt érdemlő adatokkal igazolhatja, egyebekben pedig az eljárásra az e fejezetben foglalt rendelkezések az irányadók. Az adóhatóság az adózó által előadott tények, adatok valóságtartalmát az adómegállapításhoz való jog elévülési idejét megelőző időszakra vonatkozóan is vizsgálhatja, ha az adózó állítása szerint vagyongyarapodásának forrása ezen időszakban keletkezett. Ennek alapján tehát hitelt érdemlő adatokkal, bizonyítékokkal kell alátámasztania az adózónak a hivatkozott források meglétét. Ezek azonban az adózó állításával szemben igazolásra nem kerültek. A felperes által hivatkozott források korábbi vállalkozásból származó megtakarítás, szülőktől kapott összeg kölcsön visszafizetése, a tagi kölcsön fedezeteként azért nem fogadhatók el, mert az adózó semmilyen formában nem igazolta azt, hogy az ezen forrásokból származó pénzeszközök a vizsgált időszakban rendelkezésre álltak. A tárgyidőszak kezdetén egyetlen létező, bizonyítottan rendelkezésre álló összeg a 20.600.000.- Ft volt, amelyet bankszámlán helyezett el, amelynek csak kamatait használta fel. Az adóhatóság tényállás tisztázási kötelezettségének eleget tett és tájékoztatási kötelezettségét is megtartotta. Az adózó meghatalmazottal járt el, aki nyilatkozatot tett, hiánypótlásra hívták fel, az adózó által csatolt bizonylatokat az adóhatóság értékelte. Hivatkozott továbbá arra, hogy a felperes adózó a közigazgatási eljárásban testvéreinek meghallgatását név és adóazonosító adat nélkül kérte, majd utóbb a keresetében kérte csak ...tanúkénti meghallgatását azzal az indokkal, hogy ezen személyek bejáratosak voltak a felperes házába. Így ezen tanúk vonatkozásában az adóhatóságot bizonyítási kötelezettség nem terhelte, s álláspontja szerint a nyilatkozatuk a határozat jogszerűségét sem befolyásolhatta. Tekintettel arra, hogy az adóhatóság a becslés jogalapját megfelelően bizonyította, a jövedelem kiadás aránytalanság feltárásával így a megállapított adóalaptól való eltérés bizonyítása a felperes feladata, azonban ilyen eltérés, hitelt érdemlő bizonyítékok hiányában nem került igazolásra. A felperes keresetkiegészítésében foglaltakra is fenntartotta az adóhatóság álláspontját, hogy a ...nak kölcsönadás, illetve visszafizetés tényét a felperes adózó nem tudta igazolni, a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján mindössze 20 millió forint visszafizetése tekinthető igazoltnak. Azt sem fogadta el az adóhatóság, hogy a felperes a további készpénzt otthon tartotta, ez ellentmond az egyébként felperes által bankszámlán elhelyezett 20 millió forintos összegnek. 

A felperes keresete nem alapos.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 109. § (1) Az ügyfél, illetve a kifejezetten rá vonatkozó rendelkezés tekintetében az eljárás egyéb résztvevője a hatóság jogerős határozatának felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül jogszabálysértésre hivatkozással kérheti a közigazgatási ügyekben eljáró illetékes bíróságtól a határozatot hozó hatóság elleni kereset indításával. A keresetindítás határidejét törvény eltérően is meghatározhatja.

A perben a bíróság a támadott határozat jogszerűségét vizsgálhatja felperes keresetében foglaltakra tekintettel. A felperes anyagi és eljárási jogszabálysértésre is hivatkozhat. Eljárási jogszabálysértés esetén hatályon kívül helyezésre akkor kerülhet sor, ha az az érdemi döntésre is kihatott. A támadott határozat jogszabálysértő voltát a Pp. 164.§-ra figyelemmel a felperesnek kell bizonyítania. 

A határozat meghozatalakor hatályos adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Art.) 109.§ (1) bekezdése szerint, ha az adóhatóság megállapítása szerint az adózó vagyongyarapodásával és az életvitelre fordított kiadásokkal nincs arányban az adómentes, a bevallott és a bevallási kötelezettség alá nem eső, de megszerzett jövedelmének együttes összege, az adóhatóság az adó alapját is becsléssel állapítja meg. Ez esetben figyelemmel az ismert és adóztatott jövedelmekre is, az adóhatóságnak azt kell megbecsülnie, hogy a vagyongyarapodás és az életvitel fedezetéül a magánszemélynek milyen összegű jövedelemre volt szüksége. 

Az Art. 109.§ (3) bekezdése szerint a becsléssel megállapított adóalaptól való eltérést az adózó hitelt érdemlő adatokkal igazolhatja, egyebekben pedig az eljárásra az e fejezetben foglalt rendelkezések az irányadók. Az adóhatóság az adózó által előadott tények, adatok valóságtartalmát az adómegállapításhoz való jog elévülési idejét megelőző időszakra vonatkozóan is vizsgálhatja, az az adózó állítása szerint vagyongyarapodásának forrása ezen időszakban keletkezett. 

Az adóhatóság tehát jogszerűen vizsgálta a felperes vizsgálati időszakot megelőzően keletkezett, s általa hivatkozottan rendelkezésre álló vagyon összegét eredetét. A felperes nem vitásan az adóhatósági eljárásban elsődlegesen a ... kölcsönszerződése, annak visszafizetésére, valamint a korábbi tevékenységből származó jövedelmére és szülői örökség megváltásból származó vagyonra hivatkozott. Ugyanakkor ezek vonatkozásában hitelt érdemlő bizonylat csatolására mindössze a ... által kölcsönszerződés eredményeként visszafizetett 20 millió forint volt elfogadható. Az adóhatóság vizsgálta, mind a kölcsönszerződés, mind pedig a visszafizetés vonatkozásában annak hitelt érdemlő voltát. A bíróság osztja az adóhatóság azon álláspontját, hogy a 20 millió forint visszafizetésén kívül egyéb összeg visszafizetésére a felperes hitelt érdemlő igazolást csatolni nem tudott, s a felperes hivatkozásával szemben olyan bizonyítékot nem terjesztett elő, amely a visszafizetést megalapozottan alátámasztotta volna. 

A bíróság a felperes bizonyítási indítványa alapján tanúként hallgatta meg ... Lajost, melyből azonban megállapítható, hogy nyilatkozata nem a felperesi hivatkozásokat támasztja alá, hitelt érdemlő bizonyítéknak semmiképp nem tekinthető, hiszen az általa tett nyilatkozatok inkább egyéb esetleges bűncselekmény megvalósítását támasztanák alá. A bíróság ugyancsak meghallgatta a felperes bizonyítási indítványa alapján az általa hivatkozott ... tanút, aki azonban a felperesi állítást alátámasztani csak annyiban tudta, hogy készpénz állhatott rendelkezésre, de elsősorban ... Lajossal kapcsolatosan tett nyilatkozatot, akit több alkalommal elkísért pénzbeváltási akciókra. A tanú egyáltalán nem tudta alátámasztani, hogy felperesnek milyen összeg állhatott rendelkezésre, hiszen e vonatkozásban nem rendelkezett ismerettel. A másik bejelentett tanú vonatkozásában a felperes bejelentette, hogy elhalálozott, így meghallgatására nem kerülhetett sor. 

A felperes azon hivatkozása, hogy a ... Trans Kft-nél folytattak vizsgálatot, sem teljeskörűen helytálló tekintettel arra, hogy valóban folytattak vizsgálatot, mint azt az adóhatóság is becsatolta, ugyanakkor a vizsgálat időszaka nem egyezett meg  felperesnél folytatott időszakkal. Az, hogy az adóhatóság a ... Trans Kft-nél a tagi kölcsönök és visszafizetés vonatkozásában nem tett megállapítást, nem támasztotta alá, nem bizonyította, hogy a felperes által hivatkozott tagi kölcsön ki- és visszafizetés valóban megtörtént, s nem bizonyította ezen tagi kölcsön befizetéseknek fedezetét. A felperes által hivatkozott tagi kölcsön ki-befizetés sem támasztja alá, hogy amennyiben a felperesnek igazoltan, hitelt érdemlően vagyon nem állt rendelkezésre, a megelőző időszakban miből származhatott a tagi kölcsönök fedezete. A felperesi hivatkozással szemben a bíróság az adóhatóság álláspontját fogadta el, nem életszerű, hogy amennyien a felperesnek komolyabb összeg állt rendelkezésére a vizsgált időszakot megelőzően, azt készpénzben otthon tartotta volna, ugyanakkor amikor 2001-ben 20 millió forintot bankszámlára befizetett. A bíróság osztja az alperes azon álláspontját, hogy ez egyébként vállalkozónál különösen életszerűtlen. 

A bíróság a magánváltásokat nem tudta volna igazolás hiányában egyéb feltételek megléte esetén sem figyelembe venni.

A bíróság álláspontja szerint az adóhatóság a tényállás tisztázási kötelezettségének eleget tett, olyan eljárási jogszabálysértés nem valósult meg, amely az érdemi döntésre kihatott. A felperes nem tudta igazolni, hogy a korábbi időszakban olyan bevétellel rendelkezett, mely bevétel fedezhette volna a nagymértékű tagi kölcsönök nyújtását figyelemmel az életfenntartási költségekre is, ezek az adatok alapot adhattak annak a következtetésnek a levonására, hogy a felperes jövedelmét nem teljeskörűen vallotta be, azt eltitkolta, s tagi kölcsönöket nem az adózott jövedelméből vagy egyéb igazolt vagyonából teljesítette. A bíróság álláspontja szerint az adóhatóság a tényállás megállapítása során igazolta, hogy a becslés jogalapja fennállott. A felperes bevallásának adatai alapján adózott jövedelméből a tagi kölcsönöket nem nyújthatta. A korábbi rendelkezésre álló vagyon bizonyítást 20 millió forint kivételével nem nyert. Az Art. 109.§ (3) bekezdése szerint pedig a felperest terheli a bizonyítás atekintetben, hogy az adóhatóság által becsléssel megállapított adóalapot nem megfelelő, az ettől való eltérést hitelt érdemlő adatokkal lehet igazolni. 

A felperes kötelezettsége jogszabály alapján annak bizonyítása, hogy az adóbevallásban jelzett jövedelmen felül milyen forrás biztosított lehetőséget arra, hogy a felperes ilyen nagy összegű tagi kölcsönt nyújtson gazdasági társaságának. Az, hogy a ... Trans Kft-nél a vizsgálat nem zárult negatív megállapítással nem támasztja alá, hogy a felperes részére a tagi kölcsön fedezete rendelkezésre állt, illetve, hogy az általa lemondott vissza nem igényelt tagi kölcsönnel szemben egyéb kölcsönösszeg fedezet biztosítva lett volna. A bíróság álláspontja szerint tehát az adóhatóság tényállás tisztázási kötelezettségének teljes mértékben eleget tett. A felperes a peres eljárás során sem tudta bizonyítani hitelt érdemlően, hogy az adóhatóság által megállapított összegen felül egyéb vagyon állt volna rendelkezésre, amely a tagi kölcsönök fedezetéül szolgál. 

A kifejtettek alapján a bíróság a felperes alaptalan keresetét a Pp. 339.§ (3) bekezdése alapján elutasította.

Kötelezte a pervesztes felperest a Pp. 78.§ (2) bekezdés alapján az alperes perköltségének megfizetésére, melyet a bíróság a pertárgy értékre is figyelemmel mérlegeléssel határozott meg.

Kötelezte a bíróság a felperest tárgyi illetékfeljegyzési joga folytán le nem rótt eljárási illeték megfizetésére a 6/1986.(VI.26.) IM. rendelet 13.§ (2) bekezdése, valamint az illetékekről szóló módosított 1990. évi XCIII. törvény 43.§ (3) bekezdése alapján.

Az ítélet ellen a Pp. 340.§ (1) bekezdése alapján fellebbezésnek nincs helye.

Budapest, 2009. június 29.

								. Cséplő Beatrix s.k.
									               bíró