Gfv.IX.30.298/2007/5.szám

A Legfelsőbb Bíróság mint felülvizsgálati bíróság dr. Hódi Anikó ügyvéd által képviselt felperesnek, dr. Szegedi László ügyvéd által képviselt I. r. és II. r. alperesek ellen jelzálogszerződés teljesítése iránt a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság előtt 3.P.21.000/2005. szám alatt indult és másodfokon a Debreceni Ítélőtábla Pf.II.21.556/2006/5. számú ítéletével befejezett perében az említett jogerős ítélet ellen az alperesek által benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán a 2007. szeptember 25. napján megtartott tárgyalás alapján meghozta a következő

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság mint felülvizsgálati bíróság a Debreceni Ítélőtábla Pf.II.20.556/2006/5. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi az alpereseket, hogy 15 nap alatt egyetemlegesen fizessenek meg a felperesnek 6000 (hatezer) forint felülvizsgálati perköltséget.

Kötelezi az I. r. alperest, hogy az államnak külön felhívásra fizessen meg 26.000 (huszonhatezer) forint le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket.

Ez ellen az ítélet ellen további jogorvoslatnak nincs helye.

I n d o k o l á s :

Az I. r. alperes tulajdonosa annak az ingatlannak (a továbbiakban: ingatlan), melyen a II. r. alperest és a perben nem álló L. A-t - az I. r. alperes szüleit - holtig tartó haszonélvezeti jog illeti meg. Az 1996. augusztus 27-én alapított és a cégjegyzékből 2003. július 23-ai hatállyal törölt C. V. Kft-nek (a továbbiakban: Kft.) az alperesek, valamint L. B. - az I. r. alperes testvére - az alapítástól a törlésig voltak a tagjai, L. A. pedig az alapítástól 2000. március 20-áig nemcsak tagja, de önálló képviseletre jogosult ügyvezetője is volt a Kft-nek.
1996. december 21-én az I. r. alperes közjegyzői okiratba foglalt nyilatkozattal meghatalmazta L. A-t, hogy az ingatlannal és az abban lévő ingóságokkal is szabadon rendelkezhessen, azt megterhelhesse, elidegeníthesse, az ezzel kapcsolatos szerződéseket helyette és nevében aláírja, 1997. június 19-én közjegyzői okiratba foglalt nyilatkozattal pedig a II. r. alperes járult hozzá ahhoz, hogy L. A. az ingatlant banki hitel fedezeteként jelzálogjoggal megterhelhesse, az általa felveendő hitel ügyében "nevében és helyette nyilatkozatot tegyen" (452/1996, 142/1997. számú közjegyzői okiratok).
A Kft. 1997. június 1-jei taggyűlése egyhangú határozattal feljogosította L. A-t arra, hogy 30 millió forint forgóeszköz hitel felvételéről a B. Bank Rt-vel a Kft. nevében szerződést kössön. 1997. június 30-án az L. A. által képviselt Kft. mint adós a B. Bank Rt-vel a 30 millió forint hitel felvételéről a kölcsönszerződést megkötötte. A kölcsönszerződés mellékletét képezte a hitelintézet mint zálogjogosult, a Kft. mint egyenes adós, valamint az alperesek és L. A. mint zálogkötelezettek által megkötött ingatlan jelzálogszerződés, mely szerint a kölcsön biztosítékául fedezetként a perbeli ingatlan szolgál. A jelzálogszerződést nemcsak az egyenes adós, de az alperesek helyett is L. A. írta alá, utalva az 1996. december 21-ei és 1997. június 19-ei közjegyzői okiratokba foglalt meghatalmazásokra.
L. A. dr. G. J. budapesti közjegyző előtt 1997. július 1-jén 264/1997. számú közjegyzői okiratba foglalt tartozás-elismerési nyilatkozatot (egyoldalú kötelezettségvállalási nyilatkozatot) tett, melyben kijelentette, hogy a Kft. mint adós 30 millió forint hitelösszeggel és annak járulékaival tartozik hitel címén az 1997. július 30-ai kölcsönszerződés alapján a B. Bank Rt-nek és az adós képviseletében kötelezettséget vállalt a hitelösszeg 1998. július 3-ai megfizetésére. L. A. a nyilatkozat 12. és 13. pontjában arra kötelezte magát, hogy a jelenleg még lakott ingatlan lakatlan jellegét a visszafizetésig biztosítja, és tudomásul vette, hogy az okiratba foglalt kötelezettségek nem teljesítése esetén az okirat alapján - mind a Közjegyzői törvény, mind a hatályos végrehajtási jogszabályok értelmében - közvetlen végrehajtásnak van helye. E közjegyzői okirat végrehajtási záradékkal való ellátásával 2000. április 12-én a Nyíregyházi Városi Bíróság mindhárom zálogkötelezettel szemben elrendelte az ingatlan végrehajtást 44,988.611 Ft tekintetében azzal, hogy az ingatlannal felelnek az adósok a tartozásért. Mind a jelzálogjog, mind a végrehajtási jog bejegyzése az ingatlan-nyilvántartásba megtörtént.

A Nyíregyházi Városi Bíróság 2004. március 3-án meghozott 1601.B.7.Vh.3653, 3654, 3655/1999/4.,5.,7. számú végzéseivel mindhárom zálogkötelezett tekintetében törölte a végrehajtási záradékot. A végrehajtást kérő fellebbezése folytán a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság L. A. elleni végrehajtási ügyben a 2.Pkf.20.763/2004/2. számú határozatával mellőzte a végrehajtási záradék törlésére vonatkozó rendelkezést.

A hiteltartozás jelenlegi jogosultja - engedményezések folytán - a felperes.

A felperes 2005. március 21-én benyújtott keresetében azt kérte, hogy a bíróság az alpereseket 44,988.610 Ft és járulékai erejéig a zálogból való kielégítés tűrésére kötelezze. Keresetében azt is előadta, hogy a Nyíregyházi Városi Bíróság az alperesek mint adósok ellen folyamatban lévő végrehajtási eljárások során 2004. március 3-án meghozott 1601/B.7.Vh.3654/1999/5. szám alatti és 1601/B.7.Vh.3653/1999/7. szám alatti végzéseivel törölni rendelte az ingatlan végrehajtásra kiállított végrehajtási záradékot.

Az alperesek a kereset elutasítását kérték.

Az elsőfokú bíróság 25. sorszámú ítéletével kötelezte az alpereseket annak tűrésére, hogy a felperes a perbeli ingatlanból 44,988.610 Ft erejéig kielégíthesse igényét.

Az alperesek fellebbezése alapján eljáró Debreceni Ítélőtábla az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta.

Az alperesek felülvizsgálati kérelmükben a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új eljárásra, új határozat hozatalára utasítását kérték. Álláspontjuk szerint az ügyben eljárt bíróságok figyelmen kívül hagyták, hogy a perbeli zálogszerződésből eredő kötelezettségek teljesítése olyan közös jog, illetve kötelezettség, mely csak egységesen dönthető el. Perben kellett volna állnia ezért az alperesek pertársaként L. A-nak, mint a haszonélvezeti jog jogosultjának is. A bíróságoknak gondoskodniuk kellett volna arról, hogy L. A. a perben félként részt vegyen, és perbevonása hiányában - a Pp. 130.§ (1) bekezdés g/ pont és a Pp. 157.§ alkalmazásával - a keresetlevelet idézés kibocsátása nélkül kellett volna elutasítaniuk, illetve a pert meg kellett volna szüntetniük. A bíróságok nem így jártak el, - sőt még L. A. tanúkénti meghallgatását is szükségtelennek tartották - és ezzel a Pp. 51.§-ába is ütköző lényeges eljárási szabálysértést követtek el.

A felperes annak hangsúlyozása mellett, hogy L. A. ellen jelenleg is folyamatban van a végrehajtási eljárás, és ily módon perbevonására nem volt szükség, a jogerős ítélet hatályában való fenntartását kérte. Csatolta a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság 2.Pkf.20.763/2004/2. számú végzését annak igazolására, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság megváltoztatta a Nyíregyházi Városi Bíróság L. A. végrehajtási ügyében meghozott 2004. március 3-ai végzését és mellőzte a végrehajtási záradék törlésére irányuló rendelkezést.

A jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okból nem jogszabálysértő.

Az alperesek az első fokú ítélet elleni fellebbezésükben nem hivatkoztak arra, hogy az elsőfokú bíróság megsértette volna a Pp-nek a felülvizsgálati kérelemben megjelölt rendelkezéseit, de a másodfokú bíróság ettől függetlenül dönthetett volna a fellebbezési kérelem korlátaira tekintet nélkül a Pp. 252.§ (2) bekezdése alapján az első fokú ítélet hatályon kívül helyezéséről, amennyiben hivatalból észlelte volna az elsőfokú bíróság lényeges eljárási szabálysértését. A perhez csatolt, végrehajtással kapcsolatos iratok alapján megállapítható volt, hogy az eljárt bíróságok nem követtek el eljárási jogszabálysértést azzal, hogy mellőzték a Pp. 130.§ (1) bekezdés g/ pontjában, 157.§ (1) bekezdés a/ pontjában és 251.§ (1) bekezdésében írtak alkalmazását.

Jogszabály is kimondhatja, hogy valamely pert mely személyek ellen kell megindítani, illetve hogy valamely perben mely személyek perben állása kötelező, ilyen jogszabályi rendelkezés hiányában viszont a Pp. 51.§-ának alkalmazásával kell állást foglalni abban, hogy a per tárgyában való döntés meghozatalához mely személyek kötelező perben állására van szükség. A Pp. 51.§ a/ pontjának mindkét fordulata az ún. kényszerű pertársaság esetkörét fogalmazza meg. E jogszabályhely értelmében tehát, ha a per tárgya olyan közös jog vagy közös kötelezettség, amely csak egységesen dönthető el, vagy ha a perben hozott döntés a pertársakra a perben való részvétel nélkül is kiterjedne, akkor kötelező az érintett személyek perben állása, és a Pp. 130.§ (1) bekezdés g/ pontja, illetve 157.§ (1) bekezdés a/ pontja alkalmazásának van helye, ha a perbevonásra felhívás ellenére nem kerül sor. Annak a kérdésnek az eldöntésénél, hogy valamely jog vagy kötelezettség csak egységesen dönthető-e el, illetőleg hogy a perben hozott döntés a pertársakra kiterjedne-e a perben való részvétel nélkül is, az anyagi jogi jogszabályok rendelkezéséből kell kiindulni. A kényszerű pertársaság fennállása esetén - eltérően az egyszerű pertársaktól - az egyes pertársak perbeli cselekményeit is a többi pertárs cselekményeire, előadásaira figyelemmel kell értékelni és elbírálni, egymás közötti viszonyukban a függőség elve érvényesül [Pp. 52.§ (1) és (2) bekezdés]. A kényszerű pertársaság tipikus esetét fogalmazza meg a közös tulajdon megszüntetése iránti perek vonatkozásában a PK. 10.sz. állásfoglalás VI. fejezetének b/ és c/ pontja, mely szerint az ilyen perekben nemcsak valamennyi tulajdonostársnak perben kell állnia, de perbe kell vonni az özvegyi jogra, más haszonélvezetre, használatra jogosultakat, a bejegyzett tartási és életjáradéki jog jogosultját, s ha a jelzálogjog nem az egész ingatlant terheli, akkor az ilyen jognak a jogosultját is. Az adott esetben azonban L. A. alpereskénti perben állása annak ellenére nem volt kötelező, hogy az ingatlanon a II. r. alperes mellett őt is haszonélvezeti jog illeti meg.
A Ptk. 255.§ (1) bekezdés szerint a zálogtárgyból való kielégítés - ha jogszabály kivételt nem tesz - bírósági határozat alapján végrehajtás útján történik. Ilyen kivételt tesz a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (Vht.) 20.§-ának (1) bekezdésének rendelkezése annak kimondásával, hogy a Vht. 21-23.§-aiban felsorolt okiratokat a helyi bíróság végrehajtási záradékkal láthat el. Ennek megfelelően végrehajtási záradékkal látható el a Vht. 22.§ c/ pontja szerint a zálogszerződésről szóló közokirat, ha a követelés teljesítési határideje letelt, valamint a Vht. 21.§-ában és egyidejűleg a Közjegyzőkről szóló 1991. évi XLI. törvény 112.§-ában írt - az ott írt feltételeknek megfelelő - közjegyzői okirat is. A bíróság végrehajtási záradékával ellátott okirat a Vht. 10.§-a szerint végrehajtható okiratnak minősül, tehát a bírósági záradékolással - marasztaló ítélet nélkül - közvetlenül végrehajthatóvá válik a záradékolt okiraton alapuló követelés. A Vht. 211-212.§-ai értelmében ugyanakkor, ha a bíróság az okiratot a törvény megsértésével látta el végrehajtási záradékkal, a záradékot törölni kell, és ebben az esetben a végrehajtási eljárás lefolytatásának nincs helye.
Jelen esetben a felperes azért indított keresetet az alperesek ellen az ingatlanból való kielégítés tűrése iránt, mert az alperesek ellen indult végrehajtási eljárás során a Nyíregyházi Városi Bíróság a végrehajtási záradékok törlését a Vht. 211.§ (2) bekezdése alapján elrendelte, így az alperesek vonatkozásában nem állt rendelkezésre a végrehajtás lefolytatásához szükséges végrehajtható okirat, tehát a végrehajtási eljárás velük szembeni lefolytatásához a kereseti kérelemnek helyt adó bírósági határozat meghozatalára volt szükség. Nem volt viszont indokolt a perindítás L. A-val szemben, figyelemmel arra, hogy bár a Nyíregyházi Városi Bíróság az ellene indított végrehajtási eljárás során 2004. március 3-án meghozott 1601.B.7.3655/1999/4. számú végzésével a végrehajtási záradékot törölte, ezt a végzést a végrehajtást kérő fellebbezése alapján eljáró másodfokú bíróság 2.Pkf.20.763/2004/2. számú végzésével már 2004. májusában megváltoztatta, és ellene a végrehajtási eljárás jelenleg is folyamatban van. Amikor tehát a felperes 2005. márciusában keresetét benyújtotta, L. A. mint az ellene folyamatban lévő végrehajtási eljárás adósa köteles volt - szemben az alperesekkel - tűrni az ingatlanból való kielégítést. Így ahhoz, hogy a felperes a zálogtárgyból kielégítést kereshessen bírósági határozatra - a haszonélvező L. A. perben állására - nem volt szükség.

A másodfokú bíróság kellően megindokolta, hogy miért mellőzte L. A. tanúkénti meghallgatását, eljárási szabálysértés e vonatkozásban sem volt megállapítható.

Mindezekre tekintettel a Legfelsőbb Bíróság mint felülvizsgálati bíróság a Pp. 275.§ (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta a jogerős ítéletet. Figyelemmel arra, hogy az alperesek felülvizsgálati kérelme a jogerős ítéletet kizárólag a Pp. 51.§ a/ pontjában írtak figyelmen kívül hagyása és az ahhoz szorosan kapcsolódó további lényeges eljárási szabálysértések miatt tartotta jogszabálysértőnek, a Legfelsőbb Bíróság a perköltségekről szóló döntés meghozatalánál abból indult ki, hogy a felülvizsgálati kérelemben vitatott érték "nem meghatározható". Az alperesek eredménytelen felülvizsgálati kérelmet nyújtottak be, ezért kötelesek a felperes felmerült felülvizsgálati perköltségének megfizetésére. A felülvizsgálati eljárásban az I. r. alperest illetékfeljegyzési jog, a II. r. alperest pedig személyes költségmentesség illette meg, a le nem rótt felülvizsgálati illeték megfizetésére így az I. r. alperes köteles, míg a II. r. alperes által le nem rótt felülvizsgálati eljárási illeték a Magyar Állam terhén marad. A Legfelsőbb Bíróság a felperest ügyvédi munkadíj formájában megillető felülvizsgálati perköltség összegét ÁFA-val növelten határozta meg, az I. r. alperes által fizetendő illetékköltség megállapításánál pedig figyelembe vette, hogy a felülvizsgálati kérelmen 10.000 Ft illeték lerovása megtörtént. A perköltségekről szóló döntés a Pp. 270.§ (1) bekezdésén, a Pp. 78.§ (1) bekezdésén, a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3.§ (3) és (5) bekezdésén, valamint a 6/1986. /VI.26.) IM rendelet 13.§ (2) bekezdésén és 14.§-án alapul.

Budapest, 2007. szeptember 25.

Salamonné Dr. Solymosi Ibolya s. k. a tanács elnöke,
Dr. Lőrincz Györgyné s. k. előadó-bíró,
Gyöngyösiné Dr. Gyügyei Klára s. k. bíró

A kiadmány hiteléül:

(  Hajdu Mihályné  )
                                          bírósági írnok