Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság
12.K.27.230/2009/8. szám

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság, mint elsőfokú bíróság a Dobrossy és Alexa Ügyvédi Iroda által képviselt . számú település önkormányzatafelperesnek, - az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Központi Hivatal alperes ellen, adóhatósági határozat felülvizsgálata iránt indított perében meghozta a következő

í t é l e t e t :

A bíróság a felperes keresetét elutasítja.

Kötelezi a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 50.000 (Ötvenezer) forint perköltséget.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I n d o k o l á s :

A megyei bíróság a keresetlevél, az alperes írásbeli nyilatkozata, a beszerzett államigazgatási iratok, valamint a per egyéb adatai alapján az alábbi tényállást állapította meg:

Az elsőfokú adóhatóság 2008. I. negyedévre vonatkozóan általános forgalmi adót érintően bevallások utólagos vizsgálatát végezte (kiutalás előtti ellenőrzés keretében) a felperesnél, amely ellenőrzés megállapításait a 2008. november 28. napján lezárt jegyzőkönyvben rögzítette. 

Az ellenőrzés megállapította, hogy a felperes 2008. I. negyedévben benyújtott általános forgalmi adó bevallásában levonásba helyezte az 1. számú Zrt. 2007. szeptember 28-i keltű és teljesítési időpontú 112.788.650 forint + 22.557.730 forint áfa végösszegű számla áfa-tartalmát. A számlán szolgáltatásként 2. számú település szennyvízcsatorna hálózat és szennyvíztisztító telep építése teljesítésigazolás alapján VIII. részszámlája került feltüntetésre.

A beruházással összefüggésben a felperes ugyancsak levonásba helyezte az ellenőrzési időszakban a 3. számú Bt. által kibocsátott 2007. október 1-jei keltű és teljesítési időpontú 770.449 forint + 154.100 áfa végösszegű számla általános forgalmi adó tartalmát. A számlán szolgáltatásként a szennyvíz- és csatornahálózat építésének bonyolítása szerepelt. 

Az elsőfokú adóhatóság jogszerűtlennek minősítette a felperes áfa-levonási jogának gyakorlását az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (új Áfa tv.) 269.§ /5/ bekezdésében foglaltakra figyelemmel, ezért 2743145039/2009. számú határozatával a felperes terhére 23.097.000 forint áfa adókülönbözetet állapított meg 2008. I. negyedévre vonatkozóan, amelyből 22.641.000 forintot jogosulatlan visszaigénylésnek minősített, egyidejűleg rendelkezett 1.132.000 forint adóbírság előírásáról.

A határozat ellen a felperes fellebbezéssel élt, amelyben hivatkozott arra, hogy nem sértette meg az alperes által felhívott jogszabályi rendelkezést, ugyanis a beruházás 2008. év előtt kezdődött, ebből következően az új Áfa tv. 269.§ /1/ bekezdésében foglaltakat figyelembe kell venni. Előadása szerint ezen rendelkezés alapján a régi Áfa törvény rendelkezéseire figyelemmel szükséges az ügyletet megítélni. 

Az alperes 2899699303/2009. számú határozatával az első fokú határozatot 
- helyes indokainál fogva - helybenhagyta.

A felperes keresettel fordult a megyei bírósághoz, amelyben kérte az alperes fenti határozatának hatályon kívül helyezését, másodlagosan a határozat hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra történő kötelezését, valamint az alperes perköltségben történő marasztalását. Egyidejűleg kérelmet terjesztett elő a felülvizsgálni kért határozat végrehajtásának felfüggesztése iránt.

Ez utóbbi felperesi kérelmet a bíróság 3. sorszámú végzésével teljesítette.

Keresetében előadta, hogy a felperes nem sértette meg az új Áfa tv. 269.§ /5/ bekezdésében foglaltakat. Elismerte, hogy a közmű még átadásra nem került a visszaigénylés időpontjában, de maga a beruházás 2008. előtt kezdődött, ebből adódóan az új Áfa tv. 269.§ /1/ bekezdésében foglalt rendelkezés figyelembevétele nem mellőzhető. Ennek alapján a felperes adólevonási jogát arra alapította, hogy - a 2008. előtti részteljesítéssel kapcsolatban - olyan, az általános forgalmi adó szempontjából releváns esemény történt, mely miatt a 2008-ban adózás alá került elemeket a korábbi Áfa tv. alapján kell kezelni.

Hivatkozott arra, hogy az alperes nem tisztázta azt a fontos körülményt - megsértve ezzel a Ket. 50.§-ában foglalt kötelezettségét -, hogy a beruházás során a felperesi önkormányzat víziközműveket üzemeltető szervezete volt a beruházó, amely szervezet tevékenységével kapcsolatos adatok a felperes adóbevallásában lettek szerepeltetve. 

A felperes jogszerűen élt az adólevonás jogával, a beruházó megfelel a törvényi előírásoknak, az adólevonási jog személyi és tárgyi feltételei biztosítottak. Az adólevonás gyakorlásához szükséges feltételek fennálltak, mert: rendelkezett az adóalany nevére kiállított számlával, mely közötte és az 1. számú Zrt. között létrejött szerződés, illetve ehhez kapcsolódó teljesítésigazolás alapján a számlakibocsátó részéről került kiállításra, a felperes által pedig kiegyenlítésre, továbbá adóköteles bevételszerző tevékenységként fogja működtetni a felperes az elkészült közművet. 

Fontosnak tartotta annak kiemelését, hogy a jövőben megvalósuló üzemeltetést, mint gazdasági tevékenységet a fent jelölt szervezet nem a saját neve és adószáma alatt, hanem a felperes polgármesteri hivatalának neve és adószáma alatt fogja végezni és a víziközművet üzemeltető szervezet felé üzemeltetési díj nem kerül meghatározásra. Erre a vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény (Vgt.) biztosít lehetőséget a 9.§-ában.

A felperes álláspontja szerint tehát a felperes a rendeltetésszerűen használatba vett közművagyonát - mint egyéb építményingatlant - bérbeadás útján hasznosítja, ezzel bejelentkezett az áfa-körbe, aminek következtében már a beruházás folyamatában adóalannyá vált és joggal élhetett áfa-levonási jogával.

Hivatkozott arra, hogy az önkormányzat felügyelete alatt saját költségvetési intézmény működtetésére három lehetőség biztosított. A perbeli esetben a működtető költségvetési intézmény jogi személy ugyan, de nem rendelkezik adóalanyisággal, a tevékenység átengedése nem valósult meg, mivel azt az intézmény az önkormányzat adószáma alatt végzi, így a tevékenység gyakorlása során az intézmény által a fogyasztók felé kibocsátott számlákon a szolgáltató - a víziközműveket üzemeltető szervezet - adószámaként az önkormányzat adószáma szerepel. 

Hivatkozott arra, hogy az alperes határozatában - a Ptk. 685.§-ára 
hivatkozással - lényegében elismeri, hogy a helyi önkormányzatok, költségvetési szervek, stb. gazdálkodó tevékenységével összefüggő polgári jogi kapcsolataira is a gazdálkodó szervezetekre vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. 

A Vgt. szerint víziközművet erre a célra létrehozott gazdálkodó szervezet is üzemeltethet. Ebből pedig az következik, hogy a helyi önkormányzat által üzemeltetésre létrehozott részben önálló költségvetési szerv is gazdálkodó szervezet az üzemeltetés tekintetében, mégpedig olyan gazdálkodó szervezet, amely: ha saját neve alatt szerez jogokat, vállal kötelezettséget, akkor az Áfa tv. szerint adóalany lehet; ha pedig az alapító önkormányzat az alapító okiratában foglaltak szerint korlátozza a részben önálló szakmai önállóságát, szerződéskötési jogosultságát, akkor a víziközművet üzemeltető részben önálló költségvetési szerv nem jogosult az Áfa tv. szerinti gazdasági tevékenység végzésére és így a jogképessége ellenére sem válik az áfa alanyává. Ebből pedig az következik, hogy az alapító okirat alapján nincs vagyon átengedése az önkormányzat és az általa létrehozott részben önálló költségvetési szerv között. A közszolgáltatást az önkormányzat végzi és az önkormányzat számlázza ki annak díját a fogyasztók felé a saját adószáma alatt. A tevékenységgel kapcsolatban felmerült áfa-tartalom bevallásáról és elszámolásáról a polgármesteri hivatal gondoskodik, mely megalapozza a felperes jogosultságát a beruházást terhelő, általa megfizetett áfa levonására a részszámlák tekintetében is.

Hivatkozott továbbá arra, hogy a beruházással megvalósuló szennyvízközmű az áfa rendszerében ingatlannak minősül. Mivel a jelen beruházással kapcsolatban a régi Áfa törvényt kell alkalmazni, annak is a 4/A.§ /7/ és 30.§ /2/ bekezdését, a felperes a beruházás megkezdésével egyidejűleg 2006. szeptember 28-án az egyéb ingatlan bérbeadással bejelentkezett az áfa-körbe. Mivel a rendeltetésszerű használatbavétel még nem történt meg és a későbbi hasznosítás alapján az önkormányzatnak csak adóköteles bevétele fog származni, ennek alapján sem kérdőjelezhető meg az önkormányzat áfa-levonási joga.

Az alperes védekezésében a kereset elutasítását kérte, fenntartva a határozata indokolásában rögzített jogi álláspontját. 

Védekezésében bemutatta a közmű kivitelezése megkezdésének időpontjában, illetve a részszámlák kiállításakor és az esedékesség időpontjában hatályos Áfa törvény, valamint a visszaigénylés időpontjában hatályos Áfa törvény rendelkezéseit, azok egybevetése alapján az áfa-visszaigénylés elismerésére jogszerű lehetőséget nem látott. Kérte egyidejűleg a felperes perköltségben történő marasztalását.

A felperes keresete nem alapos.

Az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Art.) 143.§ /1/ bekezdése értelmében az adóhatóság másodfokú jogerős határozatát a bíróság az adózó kérelmére jogszabálysértés esetén megváltoztatja, vagy hatályon kívül helyezi, és ha szükséges az adóhatóságot új eljárás lefolytatására utasítja. 

E törvényi rendelkezésre figyelemmel a bíróság eljárása során azt vizsgálta, hogy az alperes határozata a felperes által megjelölt okból sért-e jogszabályt.

Az alperes által megállapított tényállás szerint a felperesi önkormányzat 2005. szeptember 16. napján kötött vállalkozási szerződés alapján kezdte meg a település szennyvízcsatorna hálózatának kialakítását. A szerződés tárgyát képező munka vállalkozói díját a felek fix átalányárban határozták meg 1.639.500.000 forint + áfa összegben. A kivitelezési munkálatok 2006. szeptemberében kezdődtek. 

A felperesi önkormányzat képviselő-testületének döntése értelmében az elkészült szennyvízcsatorna hálózatot az önkormányzat víziközműveket üzemeltető szervezete fogja működtetni, melynek érdekében a szervezet alapító okiratát 2005. június 23-án módosították. Az alapító okirat szerint a szervezet jogállása: önálló jogkörrel nem rendelkező önkormányzati intézmény.

A nem vitatott tényállás szerint az adóvizsgálattal érintett időszakban a felperes levonásba helyezte az 1. számú Zrt. 2007. szeptember 28-i keltű és teljesítési időpontú 112.788.650 forint + 22.557.730 forint áfa végösszegű számla áfa-tartalmát csakúgy, mint a 3. számú Bt. által kibocsátott 2007. október 1-jei keltű és teljesítési időpontú 770.449 forint + 154.100 forint áfa végösszegű számla általános forgalmi adó tartalmát.

Helytállóan hivatkozott az alperes arra, hogy az általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (régi Áfa tv.) 5.§ /3/ bekezdése szerint nem minősül gazdasági tevékenységnek a közhatalom gyakorlásával végzett tevékenység, valamint olyan vagyon, vagyoni értékű jog, továbbá tevékenység gyakorlásának átengedése, amelyre külön törvény rendelkezései alapján koncessziós szerződést lehet kötni.

A koncesszióról szóló 1991. évi XVI. törvény 1.§ /1/ bekezdésének d./ pontja alapján ide tartozik - egyebek mellett - az önkormányzati törzsvagyon részét képező helyi közutak és műtárgyak, továbbá közművek működtetése.

A régi Áfa tv. 4/A.§ /7/ bekezdése szerint az olyan vagyon, vagyoni értékű jog, tevékenység gyakorlásának átengedését, melyre külön törvény rendelkezése alapján koncessziós szerződést lehet kötni - kizárólag a levonható adó megállapítása tekintetében - a 30.§ /1/ bekezdése szerinti tárgyi adómentes tevékenységnek kell tekinteni. 

E rendelkezésre figyelemmel helyesen állapította meg az alperes, hogy mivel a víziközmű átengedése koncessziós szerződés keretében is megvalósulhat, a fenti rendelkezések alapján az átadás tárgyi adómentes tevékenységnek minősül, az Áfa tv. 33.§ /1/ bekezdésének a./ pontja szerint pedig nem vonható le az előzetesen felszámított adó, ha az adóalany a terméket és a szolgáltatást közvetlenül a 30.§ /1/ bekezdés szerinti adómentes termékértékesítéshez és szolgáltatásnyújtáshoz használja fel, hasznosítja. 

A fenti törvényi rendelkezésre figyelemmel helyesen jutott az alperes arra a következtetésre, hogy a 2007. december 31. napjáig hatályban lévő törvényi rendelkezések alapján az önkormányzat által megvalósított beruházásokhoz kapcsolódó általános fogalmi adó nem vonható le, ugyanakkor a közmű átadásáért, koncesszióba adásáért esetlegesen beszedett díjat nem terheli áfa-fizetési kötelezettség.

Helyesen utalt az alperes arra, hogy az adókról, járulékokról és egyéb költségvetési befizetésekről szóló törvények módosításáról rendelkező 2003. évi XCI. törvény 211.§ /20/ bekezdése - 2004. január 1-jei hatállyal - átmeneti rendelkezésként rögzíti, hogy nem minősül a levonható adó megállapítása tekintetében közhatalmi tevékenységnek az olyan vagyon, vagyoni értékű jog, továbbá tevékenység gyakorlásának átengedése, amelyre külön törvény rendelkezései alapján koncessziós szerződést lehet kötni, ha a koncessziós szerződés keretében átengedhető vagyont, vagyoni értékű jogot, tevékenység gyakorlásának lehetőségét olyan beruházás hozza létre, amelyhez kapcsolódó államháztartási támogatásról az adóalany adólevonási jogának figyelembevételével 2004. január 1. napját megelőzően született döntés azzal, hogy e beruházás tekintetében a rendeltetésszerű használatbavétel évét követő 10. év utolsó napjáig kizárólag ezen beruházás és az ehhez közvetlenül kapcsolódó gazdasági tevékenység tekintetében az adóalany adókötelezettségét, illetve levonási jogát az Áfa tv. 2003. december 31. napján hatályos rendelkezései szerint teljesíti.

E rendelkezés szerint tehát a beruházáshoz kapcsolódó áfa levonható, ha a közmű hasznosítása ellenérték fejében történik és a beruházás 2004. január 1. napjáig odaítélt államháztartási támogatás igénybevételével valósult meg.

A felperes a perbeli ügyben maga sem hivatkozott arra, hogy állami támogatás felhasználásával valósította volna meg a beruházását, így a régi Áfa tv. rendelkezései értelmében adólevonási jogát nem gyakorolhatta.

A bíróság álláspontja szerint a felperes alaptalanul hivatkozott arra, hogy az áfa-levonási joga gyakorlásának elbírálásánál a 2008. január 1. napjától hatályos új Áfa törvény rendelkezéseit kell alapul venni. E törvény hatálybalépését követően valóban megváltoztak a közműberuházásokhoz kapcsolódó általános forgalmi adó levonási szabályok. 

Az új Áfa tv. 6.§-ában foglalt fogalmi meghatározás szerint gazdasági tevékenységnek ismeri el az olyan vagyon, vagyoni értékű jog, továbbá tevékenység gyakorlásának átengedését, amelyre külön törvény rendelkezése alapján koncessziós szerződést lehet kötni. A közműberuházáshoz kapcsolódó áfa - az adólevonási jog általános feltételeinek fennállása esetén - főszabályként levonható, ugyanakkor az ilyen vagyon átengedése folytán keletkező árbevételt általános forgalmi adó fizetési kötelezettség terheli.

A régi és az új Áfa tv. rendelkezéseinek egybevetése alapján helyesen jutott az alperes arra a következtetésre, hogy a felperes a régi Áfa tv. 2007. december 31. napjáig hatályban lévő rendelkezései szerint a beruházásához kapcsolódó áfa-levonási jogát nem tudta érvényesíteni, de az új Áfa tv. idézett rendelkezése alapján a közmű ellenérték fejében történő átengedése esetén adófizetési kötelezettség terheli. 

Kizárólag ezen ellentmondás feloldására építette be a jogalkotó az új Áfa tv. 269.§ /5/ bekezdését, amelyből következően kettős feltétel fennállása esetén van lehetőség a korábban le nem vonható általános forgalmi adó levonására: a levonási jog az adózót akkor illeti meg, amikor a vagyon ellenérték fejében történő átadása következtében adófizetési kötelezettsége keletkezik; a levonási jog adó-megállapítási időszakonként maximum az ugyanabban az adó-megállapítási időszakban a vagyon átengedéséből származó fizetendő adó összegéig illeti meg az adózót. 

A fenti átmeneti rendelkezésre figyelemmel az alperes helyesen jutott arra a következtetésre, hogy a felperes a korábban le nem vonható adó utólagos levonására egy későbbi adó-megállapítási időszakban a fizetendő adója mértékéig akkor lesz jogosult, ha a közmű hasznosításából általános forgalmi adó fizetési kötelezettsége keletkezik.

A víziközmű társulatok által megvalósított csatorna-beruházás utáni forgalmi adó levonását érintően a Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bíróság a BH.2009.129. számú eseti döntésében az alperessel egyezően foglalt állást. Ezen eseti döntésében a Legfelsőbb Bíróság rámutatott, hogy az önkormányzatnak a víziközművet át kell adnia, a speciálisan irányadó, a vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LXII. törvény 9.§ /1/ bekezdése alapján jogszabályi kötelezettség. 

Az adóhatóság helyesen állapította meg, hogy mivel a víziközmű átengedése koncessziós szerződés keretében is megvalósulhat, a fenti rendelkezések alapján az átadás tárgyi adómentes tevékenységnek minősül.

Sem az alperes, sem a Legfelsőbb Bíróság fentebb hivatkozott ítélete nem állította, hogy a felperes csak koncesszió útján hasznosíthatja a megvalósult közművet. 

Helyesen hivatkozott az alperes arra, hogy a Vgt. 9.§ /2/ bekezdése értelmében nem minősül koncesszióköteles tevékenységnek a b./ pont szerinti, a víziközmű társulatok által végzett közműépítés vagy fejlesztés. Ezzel ellentétes megállapítást az alperes maga sem tett.

Az eljárás során a felperes hivatkozott arra, hogy az Európai Unió versenysemlegességre vonatkozó normáit is sérti az a megoldás, amelynek eredményeként az önkormányzattól eltérő beruházás megvalósulása esetén az általános forgalmi adó visszaigénylésére az adózónak lehetősége van. 

Ezzel összefüggésben a bíróság utal a fentebb felhívott Legfelsőbb Bírósági eseti döntésre, amely - hasonlóan a perbelihez hasonló tényállású ügyben hozott további ítéletekhez - vizsgálta a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról - közös hozzáadott értékadó rendszer egységes adóalap megállapításáról - szóló 1997. május 17-i 77/388/EGK. 6. számú tanácsi irányelv 4. cikk 5. bekezdésében foglalt rendelkezésnek való megfelelést. 

Az irányelv fenti rendelkezése kimondja, hogy az állami regionális és helyi közigazgatási szervek és közintézmények nem minősülnek adóalanynak az olyan tevékenységekre, illetve ügyletekre vonatkozóan, amelyeket hatóságként folytatnak, még akkor sem, amikor e tevékenységekkel, illetve ügyletekkel összefüggésben közterheket, illetéket, járulékot vagy egyéb adókat szednek be. Ha azonban ilyen tevékenységet, illetve értékesítéseket végeznek, akkor ezeket illetően adóalanynak minősülnek, amennyiben nem adóalanyként való kezelésük a verseny jelentős torzulását eredményezné.

Rámutatott a Legfelsőbb Bíróság, hogy a felperes víziközművet közvetlenül nem üzemeltetet, azt az általa létrehozott szervezet, mint elkülönült jogalany végzi, így ténylegesen a felperes versenyhelyzetbe nem került. Ugyancsak nem került versenyhelyzetbe a felperes a szennyvíz-elvezető és tisztítórendszer beruházás megvalósításakor, így a 6. számú irányelv elvei nem sérültek. 

A fentiek alapján a bíróság megállapította, hogy az alperes határozata jogszabályt nem sért, ezért a Pp. 339.§ /1/ bekezdése alapján a felperes keresetét elutasította.

A bíróság elutasította a felperes tárgyalás felfüggesztésére irányuló indítványát figyelemmel arra, hogy az indítványban jelzett körülmény felperes adólevonási jogának megítélése szempontjából jelentőséggel nem bír. A felfüggesztési okként megjelölt vízügyi szakhatóság által kiadandó működési engedély biztosítása vagy a kiadás megtagadása a felperes általános forgalmi adó alanyiságát, illetve a levonási jog gyakorlását nem befolyásolja.

A felperes pervesztes lett, ezért a Pp. 78.§ /1/ bekezdése alapján tartozik megfizetni az alperes perrel felmerült költségét, amely - a jogi előadó közreműködésére is figyelemmel - a tárgyalás írásbeli előkészítésének, valamint a tárgyaláson való megjelenésének költségéből áll. 

A felek személyes illetékmentessége folytán a bíróság az eljárási illetékről nem határozott.

Az ítélet elleni fellebbezést a Pp. 340.§ /1/ bekezdése zárja ki.

S z o l n o k, 2009. november 26.

	Dr. Bana Imre sk. bíró	

Z á r a d é k:

A bíróság fenti ítélete 2009. november 26. napján jogerőre emelkedett.

S z o l n o k, 2009. november 26.

Dr. Bana Imre sk. bíró		

A kiadmány hiteléül: