Kfv.IV.37.569/2009/8.szám

A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a dr. Barity Zoltán jogtanácsos által képviselt Szombathely Megyei Jogú Város Önkormányzata //9700 Szombathely, Kossuth L. u. 1-3./ felperesnek a dr. Jászberényi Éva jogtanácsos által képviselt Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség /1016 Budapest, Mészáros u. 58/A./ alperes ellen vízjogi kötelezés ügyében hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata iránt indított perében - mely perbe az alperes pernyertességének előmozdítása érdekében a beavatkozó beavatkozott - a Vas Megyei Bíróság 1.K.20.200/2008/13. számon hozott kijavított jogerős ítélete ellen az alperes által 14. sorszámon előterjesztett felülvizsgálati kérelem elbírálása folytán az alulírott napon - tárgyaláson kívül - meghozta az alábbi

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság a Vas Megyei Bíróság 1.K.20.200/2008/13. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a Legfelsőbb Bíróság az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felperesnek 40.000 /negyvenezer/ forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A Nyugat-dunántúli Vízügyi Igazgatóság, mint elsőfokú vízügyi hatóság, a 2001. szeptember 11-én kelt - és fellebbezés hiányában 2001. szeptember 29-én jogerőre emelkedett - 11.283/8/2001. számú határozatával a Szombathely Csatornamű Társulat /a továbbiakban: Társulat/ részére vízjogi létesítési engedélyt adott a Szombathely-Zanat új lakóterület csapadékvíz-elvezetésének kivitelezéséhez. 
A határozat rendelkező része rögzítette, hogy a terület felszíni vizeinek befogadója a kizárólagos állami tulajdonban lévő Kozár-Borzó vízfolyás, a K-1 jelű csatornán keresztül, az összegyűjtött vizeket a kiépített befogadóig kell elvezetni. 
A K-1 jelű csatorna azonban nem került kiépítésre, ezért ideiglenes megoldásként a Szombathely 14940/1. hrsz-ú ingatlanon záportározó került kialakításra, vízjogi létesítési engedély nélkül.

Az elsőfokú vízügyi hatóság a 2004. december 10-én kelt 10.191/4/2004. számú határozatával a Zanati Építőközösséget kötelezte, hogy a fenti ingatlanon engedély nélkül kiépített záportározóval kapcsolatos, meghatározott építési és vízügyi munkálatokat végezze el.

A Nyugat-dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség az építőközösség fellebbezését elbírálva a 2005. június 14-én kelt 1502/3/2005. számú határozatával a 10.191/4/2004. számú határozatát visszavonta megállapítva, hogy a jogellenes és káros tevékenységet a 11.283/8/2001. sz. vízjogi létesítési engedély engedélyese - a Társulat - követte el, aki az engedély szerint nemcsak köteles lett volna a K-1 jelű csatornát megtervezni, hanem ki is építeni. 
Az elmaradt kötelezettség teljesítéséről 2005. június 15-én 1502/4/2005. számon külön határozatot hozott a Felügyelőség, melyben a Társulatot kötelezte a záportározó megszüntetésére és a csapadékvíz-elvezetés munkálatainak megterveztetésére, valamint az erre vonatkozó engedélyezési eljárás megindítására.

A Társulat fellebbezése folytán eljáró alperes 2005. december 15-én kelt másodfokú 14/3970/2/2005. számú határozatával az elsőfokú határozatot megsemmisítette és az elsőfokú hatóságot fennmaradási engedélyezési eljárás megindítására utasította, mert - megállapítása szerint - az elsőfokú hatóság nem tett eleget a tényállás-tisztázási kötelezettségének, így többek között azt sem tisztázta, hogy kinek a kötelezettsége lett volna a K-1 csatorna megtervezése és megépítése.

Az  elsőfokú  hatóság  2007.  augusztus  10-én   kelt  1312-1/10/2007. számú határozatával a felperest, valamint a Társulatot egyetemlegesen kötelezte a Szombathely-Zanat városrész csapadékvizeinek a Kozár-Borzó vízfolyásba való elvezetését biztosító csatorna terveinek szaktervezővel való elkészíttetésére, illetve annak vízjogi engedélyezési célból történő benyújtására; továbbá a csapadékcsatorna vízjogi létesítési engedély alapján történő kiépítésére.

A határozattal szemben a Társulat, és a felperes által benyújtott fellebbezést elbíráló alperes 2008. május 6-án kelt 14/05086/3/2007. számú határozatával az elsőfokú határozatot megsemmisítette, és a hatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte, melyben az elsőfokú hatóságnak vizsgálnia kellett volna, hogy az általános önkormányzati feladat-ellátási kötelezettség oldaláról előírható-e a K-1 jelű csatorna kiépítése a város számára.

Az alperes a 2008. július 18-án kelt 14/04361/1/2008. számú határozatával a 14/05086/3/2007. számú másodfokú határozatát - hivatalból eljárva - visszavonta, és az elsőfokú határozatot oly módon változtatta meg, hogy a rendelkező részből a Szombathelyi Csatornamű Társulatot - mint kötelezettet - törölte; egyben a határozatban megállapított határidőket módosította.
A megváltoztatás eredményeként az elsőfokú határozatban megjelölt feladatok ellátására egyedül a felperes lett köteles.
A határozat indokolása szerint a korábban kelt 14/05086/3/2007. számú másodfokú határozatot az alperes azért vizsgálta felül hivatalból, mert a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény /a továbbiakban: Ket./ 114. § /1/ és /2/ bekezdése alapján megállapította, hogy az jogszabálysértő.
Nem találta ugyanis jogszerűnek azt, hogy a csatorna terveinek elkészíttetésére és megépíttetésére a Társulatot kötelezzék, mert a Társulat a vízviszonyokba jogellenesen nem avatkozott be, ugyanakkor a vízelvezetés megoldása a jogszabályban meghatározott kötelezettségének nem tekinthető, a 11.283/8/2001. sz. "engedély keretében megvalósítandó létesítmények között a K-1 jelű csatorna megépítése, mint a társulat kötelezettsége nem szerepelt." 
A vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény /a továbbiakban: Vgtv./, illetve a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény /a továbbiakban: Ötv./ alapján azonban megállapítható,  hogy - figyelemmel  a  72/1996.  /V. 22./ Kormányrendelet /a továbbiakban: R./ egyes rendelkezéseire is - a kötelezettség teljesítésére a települési önkormányzat köteles. E kötelezettsége független attól, hogy az új városrész 11.283/8/2001. számú vízjogi létesítési engedély alapján megvalósított csapadékvíz rendszere nem a helyi önkormányzat tulajdonában van. 

A felperes az alperes határozatának bírósági felülvizsgálata iránt keresetet nyújtott be kérve annak hatályon kívül helyezését.
A felperes szerint sem az Ötv. kötelező önkormányzati feladatokat előíró szabályai, sem pedig az alperesi határozatban hivatkozott Vgtv. 4. § /1/ bekezdés f/ pontja alapján nem volt kötelezhető az alperesi határozatban szereplő csatorna megépítésére, tekintettel arra, hogy sem káros, sem jogellenes állapotot nem idézett elő, a vízviszonyokba nem avatkozott be, és nem az önkormányzat építtette meg azt a záportározót, melynek megszüntetésével összefüggésben indult a vízügyi fennmaradási engedélyezési eljárás.

A bíróság megállapította, hogy a felperes keresete alapos, ezért ítéletével az alperes határozatát - az elsőfokú határozatra is kiterjedő hatállyal - új eljárás elrendelése nélkül, hatályon kívül helyezte.
Indokolásában megállapította, hogy az R. 18. § /1/ bekezdése szerint a vízhasználót, vagy azt, aki a vízviszonyokba jogellenesen beavatkozott, illetőleg a jogszabályban meghatározott feladatainak kötelezettségének elmulasztásával káros, és jogellenes állapotot idézett elő, a jogszabály szerint szükséges követelmények érvényesítése érdekében a vízügyi felügyelet kötelezheti vízi létesítmény megépítésére, vagy vízi munka elvégzésére. 
A bíróság szerint az R. 18. § /1/ bekezdésében rögzített szabályok a kötelezés kiadására konjunktív feltételeket állítanak, melyek a felperest illetően nem teljesültek, tekintettel arra, hogy az Ötv. 8. §-a alapján a felperes önként vállalt feladatai körébe tartozik a csapadékvíz-elvezetés; így az R. 18. §-ában írt egyik feltétel, a jogszabályban meghatározott feladat, vagy kötelezettség elmulasztása nem állapítható meg. 

Rámutatott a bíróság arra is, hogy a települési önkormányzat feladat-ellátási kötelezettsége a külön törvény, a Vgtv. 4. § f/ pontja alapján sem állapítható meg. A vízrendezés és csapadékvíz-, valamint belvíz-elvezetés önkormányzati feladat, melyek teljesítéséről az önkormányzat anyagi lehetőségei alapján dönt.
Azt, hogy a csapadékvíz-elvezető rendszer a zanati városrészen nem rendelkezik összeköttetéssel a kijelölt befogadóval - és ennek következtében az árkok lefolyástalanok, a keletkező csapadékvizek a helyszínen szikkadnak el -, a bíróság álláspontja szerint nem lehet jogellenes állapotnak tekinteni. Jogellenes állapot akkor állna fenn, ha a csatornarendszer befogadóval történő összekötésének hiánya közveszélyt, illetve közvetlen életveszélyes állapotot idézne elő.

Mindezek alapján a bíróság a felperes keresetének helyt adva ítéletével az alperesi határozatot hatályon kívül helyezte.

A jogerős ítélettel szemben az alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, melyben - annak hatályon kívül helyezése mellett - új, a felperes keresetét elutasító határozat meghozatalát kérte.
Az alperes szerint a jogerős ítélet a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény /a továbbiakban: Pp./ 221. § /1/ bekezdésében foglalt, az ítéletek indokolására vonatkozó szabályokat sérti; emellett ellentétes a Vgtv. 4. § /1/ bekezdésének f/ pontjában, a települési önkormányzat feladataként rögzített helyi vízrendezés és vízkár-elhárítás, árvíz- és belvíz-elvezetés szabályával.
Sérti az ítélet a Vgtv. 32. §-ában foglaltakat is, mert a jogszabályhely szerint a vízhasználó, illetve az, aki a vízviszonyokba jogellenesen beavatkozott, kötelezhető a káros, illetve a károsodás veszélyével fenyegető állapot megszüntetésére, és a szükséges munka elvégzésére, ha a vizek mennyiségi védelme, a vizek kártételeinek elhárítása, a károk megelőzése, vagy a jogszerűen gyakorolt vízhasználat azt egyébként szükségessé teszi.
Ellentétes még az ítélet a Vgtv. 33. § /2/ bekezdésével is, mely a vízügyi felügyelet keretében feltárt jogsértő, illetve károsodás veszélyével fenyegető állapottal szembeni hatósági fellépés hatásköri alapját teremti meg.
Az R. 18. § /1/ bekezdés c/ pontját is sérti az ítélet, mely a fenti törvényi rendelkezések részbeni megismétlése folytán lehetőséget adott a települési önkormányzat számára kötelezés kibocsátására.

Az alperes rámutatott, hogy a jogerős ítéletben hatályon kívül helyezett másodfokú határozatával azért rendelkezett a felperes és a Társulat egyetemleges kötelezése módosításáról, mert a Társulat jogszabály szerint nem volt kötelezhető a kérdéses vízi munka elvégzésére, az utóbbi ugyanis jogerős engedély alapján avatkozott be a vízviszonyokba.

Az alperes szerint a Vgtv. és az Ötv. irányadó szabályai értelmében a felperes számára a helyi vízrendezés kötelező feladatot képez; így ha a jogszabályban meghatározott feladatának elmulasztása következményeképpen bizonyítottan káros állapot alakul ki a településen, az már önmagában jogellenes állapotot jelent, és így jogalapot ad a hatóság számára a kötelezés kiadására.

Az alperesi beavatkozó észrevételében jogszerűnek tartotta a felperes települési önkormányzat felé kiadott kötelezést.

A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében az alperesi felülvizsgálati kérelem elutasítását, és a jogerős ítélet hatályban való fenntartását kérte.
Az alperes álláspontjától eltérően a felperes arra mutatott rá, hogy az eredeti - a vízviszonyokba történő - beavatkozást a Társulat hajtotta végre, jogerős engedély folytán; az önkormányzat a jelen közigazgatási per alapjául szolgáló közigazgatási eljárásban vízhasználónak nem minősül, a vízviszonyokba sem jogellenesen, sem jogszerűen nem avatkozott be. Állította, hogy mivel a vízjogi engedély eredeti jogosultja nem az önkormányzat, hanem a Társulat volt, ezért az eljáró hatóságoknak nem az önkormányzattal, hanem a Társulattal szemben kellett volna hatáskörüket és felügyeleti eszközeiket alkalmazniuk.

A felperes szerint sem az alperesi eljárásban, sem a per során nem nyert bizonyítást, hogy az önkormányzat bármilyen káros, vagy jogellenes állapotot idézett volna elő, mely megteremtette volna a perben támadott határozatban rögzített kötelezés jogalapját, másrészt a Vgtv., illetve az Ötv. említett szabályai alapján nem lehet a helyi önkormányzat feladatát, és annak elmulasztását megállapítani.

A Legfelsőbb Bíróság a Pp. 274. § /1/ bekezdése alkalmazásával a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.

A felülvizsgálati kérelem nem alapos.

A felülvizsgálati kérelem elbírálása során a Legfelsőbb Bíróságnak azt kellett eldöntenie, hogy a kérelemben megjelölt okból jogszabálysértő-e a Vas Megyei Bíróság jogerős ítélete. Ennek eldöntésében elsődleges jelentősége van annak, hogy a Társulat által vízjogi engedély nyomán létesített csapadékvíz-elvezető rendszer, illetve a befogadó összekötése, a közötte lévő K-1 jelű tervezett csatorna megépítése olyan - jogszabályban rögzített, kötelező - feladata-e az önkormányzatnak, melynek elmulasztása okán számára a hatósági felügyeleti jogkörben kibocsátott kötelezésnek helye volt.

Megállapítható, hogy a perbeli ügyben a Vgtv., illetve az R. szabályai alapján a K-1 jelű csatorna megépítésére a felperes települési önkormányzat nem volt kötelezhető.
A Vgtv. több rendelkezése szól a települési önkormányzatok kötelező vízügyi feladatairól, így a 4. § /1/ bekezdés f/ pontja szerint a helyi vízrendezés és vízkár-elhárítás, az árvíz- és belvíz-elvezetés a települési önkormányzat feladatát képezi.
Ugyanakkor a 7. § /4/ bekezdés f/ pontja úgy rendelkezik, hogy a település belterületén a patakok, csatornák áradása, továbbá a csapadék, és egyéb vizek kártételének megelőzése a kül- és belterületen a patak-szabályozás, árvízvédelmi létesítmények építése, fenntartása, fejlesztése, az árvíz-mentesítés, az árvíz-védekezés szervezése, irányítása, végrehajtása, a védelmi szakfelszerelés karbantartása és fejlesztése az, mely a helyi önkormányzat tulajdonában lévő vizekkel összefüggő, kötelező feladat. 
A törvény 1. számú mellékletének 11. pontja a fogalom-meghatározások között rögzíti, hogy közfeladat: az államnak, a helyi önkormányzatnak és a Társulatnak az e törvényben megjelölt feladatai, továbbá a tulajdonukban, illetve használatukban lévő vizek és vízi létesítmények tulajdonlásából, vagy használatából eredő feladatai.

Az 1. számú melléklet 30. pontja úgy szól, hogy a vizek kártételei elleni védelem és védekezés (vízkár-elhárítás): a károsan sok, vagy károsan kevés víz elleni szervezett tevékenység.
A törvény más rendelkezéseiből (7. § /3/ bekezdése) az következik, hogy a helyi önkormányzat tulajdonában lévő vizekről és vízi létesítményekről a központi és az önkormányzati költségvetésben meghatározott pénzeszközök felhasználásával, illetve vízgazdálkodási társulat útján kell gondoskodni. 
E rendelkezések egybevetése alapján megállapítható, hogy a perbeli K-1 jelű csatorna megépítése nem volt az önkormányzatnak törvényen alapuló kötelező feladata, tekintettel arra, hogy az nem volt kapcsolatban a vízkár-elhárítással; sem az eljárás, sem a per során nem merült fel olyan adat, mely arra mutatott volna, hogy a károsan sok, vagy károsan kevés víz elleni szervezett tevékenység körébe eső - a törvény 7. § /4/ bekezdés f/ pontjába tartozó - kötelező önkormányzati feladat megoldásáról lett volna szó.

A Vgtv. felhatalmazása nyomán kibocsátott R. 18. §-a részletesen szabályozza, a vízjogi kötelezések kibocsátását, azonban ezt feltételekhez köti.
A per adataiból egyértelműen megállapítható volt, hogy az önkormányzat nem avatkozott be a vízviszonyokra, sem káros, sem jogellenes állapotot nem idézett elő; így a részére kibocsátott kötelezésnek sem törvényi, sem rendeleti alapja nincs. 

Rámutat a Legfelsőbb Bíróság arra, hogy egy törvényben nem kötelezően, hanem választhatóan (fakultatíve), a költségvetési forrásoktól függően teljesítendő feladatként szabályozott önkormányzati közfeladat egyedi hatósági kötelezés útján (azaz államigazgatási aktussal) nem tehető kötelező feladattá.
Egy nem kötelező önkormányzati feladatot kötelező feladattá csak az Országgyűlés tehet.
Helyesen járt el a Vas Megyei Bíróság, amikor jogerős ítéletében megállapította, hogy az alperes határozata jogszabálysértő, ezért azt hatályon kívül helyezte; egyben az új eljárás lefolytatására való kötelezést mellőzte.
A K-1 jelű árok, illetve csatorna, mint a Szombathely-Zanat városrészen megépült új lakótelep és a terület csapadékvíz-elvezető rendszerének befogadója közötti összeköttetés megépítésére a jogerős vízjogi létesítés szerint a Társulat köteles.

Való igaz, hogy az eredeti, és jogerős vízjogi létesítési engedély nem rendelkezik szó szerint a K-1 jelű csatorna megépítéséről, de rendelkezéseket tartalmaz a víz elvezetéséről a befogadóig és a K-1 csatornát is konkrétan megemlíti. Ennek a - részben hiányos, részben nem teljesen pontos, 2001-ben kelt és jogerőre emelkedett - vízjogi engedélynek a következményeit nem lehet a helyi önkormányzat kötelező feladatává tenni, és a törvényben nem kötelezően szabályozott feladatot egyedi hatósági kötelezéssel kötelezővé tenni úgy, hogy annak feltételei nem állnak fenn.

Mindezekre tekintettel a Legfelsőbb Bíróság a Pp. 275. § /3/ bekezdése alkalmazásával a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.

A sikertelen felülvizsgálati kérelmet előterjesztő alperest a Legfelsőbb Bíróság kötelezte a felperes költségének megfizetésére, a Pp. 270. § /1/ bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. § /1/ bekezdése alapján.

Az alperes teljes személyes illetékmentessége folytán a felülvizsgálati eljárás illetékét az állam viseli.

Budapest, 2010. április 14.      

Dr. Buzinkay Zoltán sk. tanácselnök, Dr. Patyi András sk. előadó bíró, Dr. Fekete Ildikó sk. bíró

A kiadmány hiteléül:

tisztviselő