Pfv.VIII.21.377/2010/8.

A Legfelsőbb Bíróság mint felülvizsgálati bíróság dr. Szabó Katalin ügyvéd (ügyvéd címe) által képviselt felperesnek (felperes címe), dr. L.G. jogtanácsos által képviselt II.rendű alperes (II.rendű alperes címe ), és dr. Jakab Tamás ügyvéd (ügyvéd címe) által képviselt III.rendű alperes (III. rendű alperes címe) ellen 2.812.376 forint kártérítés és járulékai megfizetése iránt a Székesfehérvári Városi Bíróságon 10.P.20.675/2008. számon indult, és másodfokon a Fejér Megyei Bíróság 1.Pf.22.094/2009/4. számú ítéletével befejezett perében a másodfokú határozat ellen a felperes által benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán - tárgyaláson kívül - meghozta a következő 

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság mint felülvizsgálati bíróság a Fejér Megyei Bíróság 1.Pf.22.094/2009/4. számú ítéletét hatályában fenntartja. 

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg a III. rendű alperesnek 15 nap alatt 62.500 (Hatvankettőezer-ötszáz) forint felülvizsgálati perköltséget. 

A felperes által le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további jogorvoslatnak nincs helye. 

I n d o k o l á s :

Az elsőfokú bíróság 21. sorszámú - jogerőre emelkedett - részítéletével Sz.L. I. rendű alperessel szembeni keresetet elutasította. A 33. sorszámú ítéletével kötelezte a III. rendű alperest, hogy 2.812.376 forintot és járulékait fizessen meg a felperesnek, a II. rendű alperessel szemben elutasította a keresetet. Az ítéletben megállapított tényállás szerint K.M. az ... forgalmi rendszámú utánfutót írásbeli adásvételi szerződéssel - amelyen dátum nem szerepelt - eladta Sz.L.nak (a továbbiakban: I. rendű alperes), ezzel egyidejűleg egy üzembentartói szerződést is kötöttek, melyet az I. rendű alperes a gépjármű-nyilvántartásba bejegyeztetett. Megállapodtak abban, hogy a tulajdonjog változásra akkor kerül sor, ha az I. rendű alperes az utánfutót műszakilag levizsgáztatja és az átíráshoz szükséges pénzösszeg is a rendelkezésére áll. Az I. rendű alperes a vételárat kifizette, az utánfutót pedig birtokba vette. Az I. rendű alperes a felelősségbiztosítási díjakat a továbbiakban a tulajdonos nevében fizette. 
Az I. rendű alperes a ... forgalmi rendszámú személygépkocsijával és a hozzákapcsolt perbeli utánfutóval 2007. február 12-én balesetet okozott, amelyben a felperes személyi sérülést és vagyoni károsodást szenvedett. 
A balesetet az okozta, hogy az utánfutó a hibás csatlakoztatás és a rakomány nem megfelelő elhelyezése miatt levált a személygépkocsiról és a menetirány szerinti baloldali forgalmi sávba sodródva nekiütközött a felperes által vezetett gépjárműnek. Az I. rendű alperes tulajdonát képező személygépkocsi kötelező felelősségbiztosítója a II. rendű alperes volt, míg az utánfutóé a III. rendű alperes. Az ítélet jogi indokolása szerint a kötelező felelősségbiztosítás az utánfutóra változatlanul fennállt, mert az I. rendű alperes annak csak üzembentartója volt, az utánfutó tulajdonosa K.M. maradt. A balesetet az elszabadult utánfutó okozta, az I. rendű alperes személygépkocsija nem volt a balesetnek részese. 
Az I. rendű alperes által üzemben tartott utánfutó, mint veszélyes üzem okozta a közúti balesetet és az ebből eredő kár megtérítésére - a Ptk. 345.§-ának (1) bekezdése alapján és a 190/2004. (VI.8.) Korm. rendelet 2.§-ának (5) bekezdésére tekintettel - az I. rendű alperes helyett az utánfutóra kötött kötelező felelősségbiztosítási szerződés alapján a III. rendű alperes köteles. A II. rendű alperest helytállási kötelezettség nem terheli. 

A III. rendű alperes fellebbezése folytán a másodfokú bíróság - 6. sorszámú végzésével kijavított - 4. sorszám alatt meghozott ítéletében az első fokú ítélet fellebbezett részét megváltoztatta és a keresetet a III. rendű alperessel szemben elutasította. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a bizonyítás anyaga alapján téves ténybeli és jogi következtetésre jutott. A vontató tulajdonosának és az I. rendű alperesnek a szándéka ugyanis a vontató tulajdonjogának az átruházására illetve megszerzésére irányult, az üzembentartói szerződést csupán azért kötötték meg, hogy az átírás költségeit időlegesen megspórolják. Az ingó dolog adásvételére kötött szerződés szóban is érvényes. Annak teljesítése is megtörtént a vételár kifizetésével és a dolog birtokba adásával. Nincsen jogi jelentősége annak, hogy a közhiteles nyilvántartásban a tulajdonváltozás bejegyzéséhez írásbeli alak szükséges, mert az igazgatási szabályok megsértése nem érinti a polgári jogviszony minősítését. A III. rendű alperes felelőssége nem állapítható meg, mert a tulajdonváltozás következtében - a korábbi tulajdonos biztosítási érdekének megszűnése miatt - az utánfutóra kötött felelősségbiztosítási szerződés 2006. végén megszűnt. Megállapította azt is, hogy a fokozott veszélyes üzemi felelősséget a gépjárműből és vontatóból álló járműszerelvény üzemeltetése keletkeztette. Az utánfutó és a rajta lévő dolgok nem megfelelő rögzítésével másnak okozott kár a járműszerelvény által okozott kárnak minősül, ezért a vonó jármű felelősségbiztosítása alapján kell a kártérítési felelősséget megállapítani. Az első fokú ítélet a II. rendű alperessel szemben - fellebbezés hiányában - jogerőre emelkedett, ezért a felperesnek az alperesek egyetemleges marasztalására irányuló kérelme nem vezethetett eredményre.

A jogerős ítélet ellen a felperes élt felülvizsgálati kérelemmel, melyben annak hatályon kívül helyezését és az első fokú ítélet helybenhagyását kérte. Hivatkozott az 1/1975. (II.5.) KPM-BH együttes rendelet II/a. pontja alatti fogalom meghatározásra, amely szerint a járműszerelvény olyan járműkombináció, amely egy vezetővel egységként vesz részt a forgalomban. A perbeli esetben azonban a vontatott utánfutó már nem volt együtt a vontató gépjárművel, hanem attól leválva, mintegy önálló életet élve okozta a balesetet. Annak nincsen jogi jelentőssége, hogy önálló helyzeti energiáját a vonatató gépjárműtől nyerte. A baleset bekövetkeztekor az elszabadult utánfutóra a korábbi gépi meghajtásnak már kihatása nem volt. Törvénysértő tehát a vontató felelősségbiztosítójának, azaz a III. rendű alperesnek a mentesítése a felelősség viselése alól. 
Hivatkozott arra is, hogy a kártérítési perben a károkozó felelősségbiztosítójának beazonosítása az állami nyilvántartás érvényes adatai alapján történhet, és nem terjedhet ki arra, hogy érdekmúlás folytán megszűnt-e a felelősségbiztosítási szerződés. A másodfokú ítéletnek az a megállapítása, hogy az I. rendű alperes és az utánfutó tulajdonosa között az adásvételi szerződés érvényesen létrejött iratellenes, mert mindketten nyilatkoztak arról, hogy üzembentartói szerződést kötöttek és a későbbiek során kötnek adásvételi szerződést, amelynek feltételéül szabták, hogy az I. rendű alperesnek gyűljék össze annyi pénze, hogy viselni tudja az átírás költségeit. A felek között létrejött második szerződés tehát tartalma szerint előszerződés, amely nem alkalmas a tulajdonváltozás megállapítására. A felek közötti szerződés létrejötte időben sem engedte meg a biztosítóváltás azonnali hatását a biztosításra, hiszen szabályozásnak köszönhetően biztosítóváltás csak év végén valósítható meg, az adásvételi szerződés megkötésére ezért legkorábban 2007. tavaszán kerülhetett volna sor. Amennyiben a III. rendű alperes az érdekmúlását valósnak ítéli, lehetősége van a K-vel szemben pert kezdeni, de a közúton vétlenül közlekedő személyt azzal sújtani, hogy az állami nyilvántartásban szereplő biztosítótól ne kapja meg az őt megillető kártérítési összeget nemcsak törvénysértő, de méltánytalan is. 

A III. rendű alperes a felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte, annak helyes indokai alapján. 

A felülvizsgálati kérelem nem alapos, mert az ítéleti döntés nem sért jogszabályt, de a Legfelsőbb Bíróság nem értett minden tekintetben egyet a másodfokú ítélet indokolásával. 

A felperes a kártérítési igényét a 190/2004. (VI.8.) Korm. rendelet 8.§ (1) bekezdése alapján - az utánfutóra vonatkozó - tulajdonos és a III. rendű alperes között a károkozás időpontjában fennálló biztosítási szerződés alapján érvényesítette a III. rendű alperessel szemben. A felperest az érvényesíteni kívánt jog a III. rendű alperessel szemben akkor illeti meg, ha a károkozó üzembentartó és a III. rendű alperes között a biztosítási jogviszony fennáll. Ennek hiányában - passzív perbeli legitimáció nélkül - a III. rendű alperessel szemben az igény akkor is alaptalan, ha az üzembentartó kártérítési felelőssége fennáll. 

A III. rendű alperes azzal védekezett, hogy a biztosítási szerződés a károkozás időpontja előtt érdekmúlás okából megszűnt. Ellentétben a felülvizsgálati kérelemben írtakkal, a III. rendű alperes a kártérítési perben is bizonyíthatja, hogy közte és a károkozó üzembentartó között már nincsen olyan jogviszony, amely a helytállási kötelezettségét megalapozná. Az állami járműnyilvántartás adataival szemben is bizonyítható a jármű tulajdonára vonatkozó adatok megváltozása. 

A szerződést kötő biztosított érdekeltsége megszűnik, ha a gépjármű, amelynek üzemeltetésével okozott károkért felel, kikerül a tulajdonából. A felelősségbiztosítási szerződésnek érdekmúlással történő megszűnése esetére a már hivatkozott Korm. rendelet 1. számú mellékletének 7. pontja a biztosító kockázatviselésének a megszűnését a tulajdonjog átszállásának az időpontjához köti. A melléklet 11. pontjának (3) bekezdése szerint az új tulajdonos köteles a tulajdonjog átszállását követően a biztosítási szerződést haladéktalanul megkötni. Alaptalanul hivatkozott tehát a felülvizsgálati kérelem arra, hogy a biztosítóváltás ilyen esetben is csak az év végén lenne megvalósítható. 

A másodfokú bíróság helyesen foglalt állást abban a kérdésben, hogy a felek között az utánfutó tulajdonjogának átruházására jött létre szerződés, amelynek jogcíme adásvétel volt, és a tulajdonjog átszállása a birtokbaadással a Ptk. 117.§-ának (2) bekezdése szerint megtörtént. A felek adásvételi szerződése nem felel meg a Ptk. 208.§-ában szabályozott előszerződés fogalmának. K.M.T. tanúvallomásában egyértelműen úgy nyilatkozott, hogy eladta az utánfutót, akarata tulajdon átruházásra irányult, tehát nem arra kötelezte magát, hogy egy későbbi időpontban kössön szerződést. Arról tudott ugyan, hogy a vevő még nem akarja a gépjármű tulajdonjogának változását a nyilvántartásban átvezettetni, ezt majd akkor szándékozik megtenni, amikor elég pénze lesz az átíratáshoz. Az üzembentartói szerződést a vevő kívánságára írta alá. 

Előszerződés esetén a szerződéses kötelezettsége a feleknek a végleges szerződés megkötésére vonatkozik. A perbeli esetben azonban a felek nem az előszerződést, hanem a létrejött adásvételi szerződést teljesítették a birtokbaadással és a vételár kifizetésével. Előszerződés esetén a vételár kifizetésének nem lett volna jogcíme. Üzembentartói szerződés alapján pedig legfeljebb használati díj, nem pedig vételár járna. Ezen tényeket összevetve a korábbi tulajdonos tanúvallomásával helyesen állapította meg a jogerős ítélet, hogy az üzembentartói szerződéssel a felek azt a látszatot kívánták kelteni, hogy az I. rendű alperes csupán üzembentartó, amely azonban a valóságos jogi helyzettel nem egyezett meg. A vevő I. rendű alperes pedig azt kívánta elérni, hogy a gépjármű tulajdonjogának átírására és az ebből eredő kiadásokra csak a későbbiekben kerüljön sor, amikor is az adásvételi szerződést keltezéssel látja el. E tényállás alapján az üzemeltetési szerződés színleltségét kellett megállapítani, amely a Ptk. 207.§-ának (6) bekezdése alapján semmis. 

A tulajdonváltozás az utánfutó tekintetében tehát bekövetkezett, ezért a III. rendű alperes és a biztosított tulajdonos között a biztosítási szerződés érdekmúlás okából 2006. végén megszűnt. Az új tulajdonos nem kötött felelősségbiztosítási szerződést a III. rendű alperessel. A III. rendű alperes kockázatviselése a baleset időpontjában már nem állt fenn. A keresetet tehát azért kellett elutasítani, mert a Korm. rendelet 8.§-ának (1) bekezdése értelmében a károsult nem igényelhette, hogy a III.r alperesnél biztosítással nem rendelkező üzembentartó kártérítési felelősségéért a III. rendű alperes álljon helyt. A felperes és a III. rendű alperes között azt a szerződésen kívüli jogviszonyt, amelyre alapítottan a felperes a III. rendű alperessel szemben jogot szerzett, az érvényben lévő biztosítási szerződés teremtette volna meg a jogszabály rendelkezése folytán. Ilyen jogviszony hiányában viszont nincsen jogi jelentősége annak, hogy ha lenne biztosítási szerződés a III. rendű alperes és az üzembentartó károkozó között, akkor a III. rendű alperes helytállási kötelezettsége az okozott kárért megállapítható lenne-e. A felperes keresete marasztalásra irányult, amely passzív perbeli legitimáció hiányában alaptalan. A felperes a Pp. 123.§-a alapján nem kérhetné annak megállapítását, hogy a III. rendű alperesnek a károkért való helytállási kötelezettsége a károsulttal szemben biztosítási szerződés esetén fennállt volna. A passzív perbeli legitimációval rendelkező biztostíó, vagy a Kártalanítási Számla kezelője mint alperes elleni perben kell eldönteni azt a kérdést, hogy a felperesnek okozott kárért helyt kell-e állniuk. 

A kifejtettekre tekintettel a Legfelsőbb Bíróság a jogerős ítéletet a Pp. 275.§-ának (3) bekezdése alapján azzal tartotta fenn hatályban, hogy az indokolásból mellőzte annak megállapítását, hogy az utánfutóra szóló biztosítási szerződés alapján nem kell a III. rendű alperesnek helytállnia, hanem a kárt a vonójármű kötelező felelősségbiztosítása alapján kell megtéríteni. 

A felülvizsgálati kérelem nem vezetett a jogerős ítélet hatályon kívül helyezésére, ezért a pervesztes felperes a Pp. 78.§-a alapján köteles a III. rendű alperesnek a felülvizsgálattal okozott költségét megtéríteni, amely a 32/2003. (VIII.22.) IM rendelet 3.§ (2), (5) és (6) bekezdése alapján - mérlegeléssel - bruttó összegben megállapított ügyvédi munkadíjat tartalmazza. 

A le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket a felperes személyes költségmentességére tekintettel a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13.§-ának (1) és 14.§-a alapján az állam viseli.

Budapest, 2011. február 10.

dr. Kiss Mária a tanács elnöke, előadó bíró s.k., 
dr. Rédei Anna bíró s.k., dr. Böszörményiné Dr. Kovács Katalin bíró s.k.

Sipos 						    a kiadmány hiteléül:

                                       bírósági ügyintéző