A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága 
mint felülvizsgálati bíróság
Pfv.III.20.158/2010/9.szám

                   A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a felülvizsgálati eljárásban a dr.Zsögöny Ilona pártfogó ügyvéd által képviselt felperesnek a Bíróság alperes ellen bírósági jogkörben okozott kár megtérítése iránt a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróságnál P.20.648/2007. szám alatt folyamatban volt és másodfokon a Győri Ítélőtábla Pf.I.20.443/2008. számú ítéletével befejezett perében a jogerős ítélet ellen a felperes részéről 34. sorszám alatt benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán - tárgyaláson kívül - meghozta a következő 

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság jogerős ítéletet hatályában fenntartja. 

A felperest képviselő pártfogó ügyvéd díját és a felülvizsgálati illetéket az állam viseli. 

I n d o k o l á s

A felperes végrendeleti öröklés jogcímén megszerezte az édesapja, J. E. örökhagyó hagyatékában levő b.-i ingatlan 3/8-ad tulajdoni illetőségét. Az ingatlan további tulajdonosa ugyancsak végrendeleti öröklés jogcímén az örökhagyó házastársa, J. E.-né 3/8-ad arányban, és törvényes öröklés jogcímén az unokája, J. P. 2/8-ad arányban. 
J. P. 2000. október 24-én keresetet indított J. E.né ellen annak megállapítása iránt, hogy az ingatlan-nyilvántartásban vétel jogcímén a kizárólagos tulajdonaként bejegyzett V., Ó. tér alatti lakásingatlan házastársi közös vagyon jogcímén 1/2-ed részben J. E. tulajdona volt, és annak részben ő lett az örököse. A keresetleveléhez csatolta a 2000. június 28-án kiállított tulajdoni lap másolatát, amely szerint a v.-i ingatlan kizárólagos tulajdonosa J. E.-né. A felperes utóbb, 2000. december 20-án maga is ilyen tartalmú keresetet indított, és ő maga is 2000. június 28-án kiállított tulajdoni lap másolatot csatolt. A bíróság a pereket egyesítette. A 2001. április 6-án megtartott tárgyaláson ismertette a beszerzett földhivatali iratokat. Az iratok között szerepelt egy 2000. szeptember 7-én kelt tartási szerződés, amelyet J. E.-né eltartóként kötött a fiával, K. K.-val, és amelynek értelmében az eltartó megszerezte a v.-i ingatlan tulajdonjogát. A tartási szerződést 2000. szeptember 15-én nyújtották be a földhivatalhoz, és a 2001. június 18-án kelt határozat szerint K. K. 2000. szeptember 15-ei hatállyal megszerezte a v.-i ingatlan kizárólagos tulajdonjogát tartás jogcímén. Az elsőfokú bíróság azon a tárgyaláson, amelyen ismertette a földhivatali iratokat, a felperesek kérelmére elrendelte a v.-i ingatlanra a perindítás tényének a feljegyzését. Az erről szóló végzést azonban a bíróság nem küldte meg a földhivatalnak. A 2001. december 6-án hozott ítéletével a keresetnek helyt adott és rendelkezett arról, hogy az ítélet jogerőre emelkedését követően megkeresi a földhivatalt a felperesek tulajdonjogának ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzése iránt. A másodfokú bíróság a 2002. április 18-án hozott jogerős ítéletével az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. A földhivatal megkeresése azonban az ítélet jogerőre emelkedése után elmaradt. 

J. P. 2002. május 28-án keresetet indított J. E.-né, J. P. és K. K. ellen és kérte a b.-i, valamint a v.-i ingatlanokra a közös tulajdon megszüntetését. Az elsőfokú bíróság az e perhez csatolt, a v.-i ingatlanra vonatkozó tulajdonjog megállapítása iránti per anyagából észlelte, hogy a jogerős ítéletnek a földhivatal részére való megküldése elmaradt, ezért annak teljesítését soron kívül elrendelte. A földhivatal azonban a 2003. április 14-én hozott határozatával elutasította a v.-i ingatlanra a tulajdonjog bejegyzése iránti kérelmet azzal az indokkal, hogy az ingatlannak tartás jogcímén bejegyzett tulajdonosa K. K.. Az elsőfokú bíróság a közös tulajdon megszüntetése iránti per tárgyalását 2003. április 30-án felfüggesztette, és felhívta a felpereseket a tartási szerződés érvénytelenségével kapcsolatos perindításra. A felperes által indított perben a bíróság a 2003. október 7-én jogerőre emelkedett ítéletével megállapította a tartási szerződés részbeni érvénytelenségét és elrendelte a felperes 3/16-od tulajdoni illetőségének végrendeleti öröklés jogcímén az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzését. 
A bíróság ezt követően folytatta a közös tulajdon megszüntetése iránti felfüggesztett per tárgyalását, majd 2005. márciusában jogerőre emelkedett ítéletével az ingatlanokra fennállott közös tulajdont megszüntette. A peres felek ezt követően egymással elszámoltak, e tárgyban 2005. május 11-én szerződést kötöttek. 

A felperes keresetében bírósági jogkörben okozott kártérítés címén vagyoni és nem vagyoni kárai megtérítésére kérte az alperes kötelezését. Arra hivatkozott, hogy a v.-i ingatlant érintő tulajdonjog megállapítása iránti perben a bíróság a perindítás tényéről szóló végzését, és a tulajdonjog megállapításáról rendelkező jogerős ítéletet sem küldte meg a földhivatalnak. Nem az ingatlan tulajdonosával szemben folytatta le az eljárást. Amennyiben kiderült volna a tulajdonosváltozás ténye, akkor nem kellett volna pert indítania a tartási szerződés érvénytelenségének a megállapítása iránt, és a közös tulajdon megszüntetése iránti per felfüggesztésére sem került volna sor. Az eljárás elhúzódása miatt kára keletkezett. Abban bízott, hogy az örökségéhez jóval korábban hozzájut, ezért kölcsönöket vett fel, amelyeket nem tudott a szerződésekben vállalt időben és feltételek mellett teljesíteni. Álláspontja szerint a kára az alperes jogellenes és felróható magatartása miatt következett be. 

Az alperes a kereset elutasítását kérte. Azt nem vitatta, hogy a tulajdonjog megállapítása iránti perben a bíróság mulasztott, de álláspontja szerint ez a mulasztás nem áll okozati összefüggésben a felperes kárával. 

A bíróság a megismételt eljárásban hozott jogerős ítéletével elutasította a keresetet. Indokolásának lényege szerint a tulajdonjog megállapítása iránti perben a bíróság jogellenesen és felróhatóan járt el akkor, amikor a perfeljegyzést elrendelő végzést, valamint a tulajdonjog megállapítását tartalmazó jogerős ítéletet nem küldte meg a földhivatalnak. E jogellenes magatartás, illetőleg mulasztás azonban önmagában nem alapozza meg a bírósági jogkörben okozott kár megtérítése iránti igényt. Ehhez a kártérítés általános és különös feltételeinek együttes megléte szükséges. Miután a felperes állított kára és az alperes nem vitás jogellenes mulasztása között az okozati összefüggés nem állapítható meg, az alperes kártérítésre nem kötelezhető. A felperes nem vagyoni kárigénye körében rámutatott még arra, hogy a felperes nem bizonyította, hogy megromlott egészségi állapota és kedvezőtlen anyagi helyzete az alperes jogellenes mulasztása miatt következett be. 

Az jogerős ítélet megváltoztatása és az alperes 7.400.000 forint kártérítés és kamata, valamint a perköltségek megfizetésére való kötelezése iránt a felperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet. Álláspontja szerint a jogerős ítélet iratellenes, mert „ismételten tényként állapította meg, hogy a bíróságok a meghozott ítéleteket nem küldték meg a földhivatalhoz, de a perfeljegyzésre vonatkozó végzést sem küldték meg". Iratellenes azért is, mert a 2000. június 28-ai tulajdoni lap bizonyítja, hogy az édesapja fele részben telekkönyvön kívüli tulajdonosa volt az ingatlannak, így az édesapja halálával ő, mint örököse megszerezte az ingatlan 1/4-ed tulajdoni illetőségét. Ezt utóbb a közjegyző végzésével meg is állapította. Iratellenesen állapította meg a jogerős ítélet azt is, hogy nincs okozati összefüggés az alperes mulasztása és az őt ért kár között, de iratellenes annak megállapítása is, hogy a kártérítés összegét nem jelölte meg és nem bizonyította. 
Álláspontja szerint, ha a bíróság a perfeljegyzésről szóló végzést és a jogerős ítéletet megküldte volna a földhivatalnak, akkor a kára nem merült volna fel. A kára az édesapja halálától, illetőleg a bíróságok döntésétől számítva a mai napig fennáll. 

Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában való fenntartását kérte. 

A Pp. 270. §-ának (2) bekezdése alapján a Legfelsőbb Bíróság azt vizsgálta, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okokból jogszabálysértő-e. 

A felülvizsgálati kérelem nem alapos. 

Az alperes kártérítő felelősségének elbírálásához szükséges bizonyítást a bíróságok a megismételt eljárásban lefolytatták és az irányadó anyagi jogi felelősségi szabályok, valamint a bizonyítási kötelezettségre vonatkozó eljárási szabályok helyes alkalmazásával megalapozott döntést hoztak. 
A felperes bírósági jogkörben okozott kártérítés címén érvényesítette a követelését, ezért neki kellett bizonyítania, hogy a kártérítés általános [Ptk. 339. § (1) bekezdés] és különös [Ptk. 349. § (1) és (3) bekezdés] feltételei fennállanak. Az általános feltételek közül a bíróság jogellenes magatartását (mulasztását) és ezzel okozati összefüggésben bekövetkezett károsodását kellett bizonyítania. 
A felperes a keresetben érvényesített kárát arra vezette vissza, hogy a bíróság hibájából hosszú ideig tartó pereskedésre kényszerült, holott bízott az öröksége mihamarabbi megszerzésében. A bíróság mulasztásai, így különösen a per tárgyalásának felfüggesztése miatt azonban különféle kárai keletkeztek, mert kölcsönöket kellett felvennie, amelyeket a szerződésben meghatározott időben nem tudott teljesíteni. Ebből következően az anyagi helyzete ellehetetlenült és az egészségi állapota is megromlott. 
Tény, hogy az elsőfokú bíróság mulasztott, amikor J. E.né ellen a v.-i ingatlant érintő tulajdoni perben hozott perfeljegyzést elrendelő végzését, valamint a jogerős ítéletet nem küldte meg a földhivatalnak. Ez hiba volt, azonban csak akkor eredményezné az alperes kártérítő felelősségének megállapíthatóságát, ha megküldése esetén a felperes tulajdonjoga az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezhető lett volna, és a további perek elkerülésével a felperes az örökségéhez nyomban hozzájutott volna. Ez azonban kizárt volt, mert a felperes által 2000. december 20-án indított keresetet megelőzően, 2000. szeptember 7-én J. E.-né már tartási szerződéssel elidegenítette a kizárólagos tulajdonában levő ingatlant, és ennek a ténye 2000. szeptember 15-étől a tulajdoni lapon már széljegyként szerepelt. A felperes azonban újabb tulajdoni lap kiváltását nem vállalta, és az ingatlan elidegenítésének a ténye csak a 2001. április 6-án megtartott tárgyalásra beérkezett földhivatali iratokból derült ki. A bíróság a felperes kérelmére ekkor perfeljegyzést elrendelő végzést hozott, de annak a megküldése sem akadályozhatta volna meg a K. K. rangsorban előbb álló tulajdonjog bejegyzése iránti kérelmének elintézését, és a felperes tulajdonjogának részbeni megállapításáról szóló jogerős ítélet megküldése sem járt volna azzal az eredménnyel, hogy a felperes korábban jut az örökségéhez. 
A jogerős ítélet nem iratellenesen, sőt, éppen az iratokkal megegyezően állapította meg, hogy a bíróság a tulajdoni perben elmulasztotta a határozatainak a földhivatalhoz való megküldését. A felperes felülvizsgálati kérelme e körben megalapozatlan, az okozati összefüggés állítása körében pedig téves. A 2000. június 28-án kiállított tulajdoni lapból nem következik, hogy a v.-i ingatlan annak ellenére, hogy annak az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett kizárólagos tulajdonosa J. E.-né volt, az a házastársak közös vagyonába tartozott. A közös tulajdon megszüntetése iránti per tárgyalásának felfüggesztése pedig alig haladta meg a két hónapot, nem volt hosszú időtartamú, és a felfüggesztés nélkül sem volt még befejezhető. A felperes tehát a felfüggesztés hiányában sem kapta volna meg hamarabb az örökségét, ezért nem tévedett a bíróság, amikor jogerős ítéletében nem állapította meg a felperesnek az örökség reményében felvett kölcsönök, illetőleg az esetlegesen ebből eredő kára, valamint az alperes magatartása között az okozati összefüggést. 
A bíróság jogerős ítéletében nem iratellenesen, hanem a bizonyítékok okszerű mérlegelése alapján megállapított tényállásból helyesen következtetett arra, hogy az alperes jogellenes magatartása és a felperes kára között az okozati összefüggés hiányzik, ezért a Ptk. 339. §-ának (1) bekezdése szerinti feltételek nem állapíthatók meg és kártérítésre kötelezésének nincs helye. 
A felperes megjelölte ugyan a perben a kárát, de a kártérítés általános feltételeként szükséges okozati összefüggés hiányában a megjelölt kár önmagában, még bizonyítottsága esetén sem lehet alapja az alperes marasztalásának. 

A jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben megjelölt okokból nem jogszabálysértő, ezért azt a Legfelsőbb Bíróság a Pp. 274. §-ának (1) bekezdése szerint - tárgyaláson kívül hozott határozatával - a Pp. 275. §-ának (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. 
A felperes költségmentessége folytán le nem rótt felülvizsgálati illetéket a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. §-ának (1) bekezdésére figyelemmel a 14. §-a alapján az állam viseli. A felperest képviselő pártfogó ügyvéd díjának viseléséről szóló rendelkezés a Pp. 87. §-ának (2) bekezdésén alapul. 

Budapest, 2010. július 7.

Dr. Havasi Péter s.k. a tanács elnöke, Dr. Besenyeiné dr. Varga Katalin s.k. előadó bíró, Dr. Almásy Mária s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:

bírósági tisztviselő
HM