.... MEGYEI BÍRÓSÁG
5.K........    

A     M A G Y A R    K Ö Z T Á R S  A S Á G      N E V É B E N     !

A .......    Megyei Bíróság a dr. Pakai Andrásné ügyvéd (........ ) által képviselt ..... felperes neve(....szám alatti állandó lakos) felperes által   -   a dr. Rusznák Ildikó jogtanácsos által képviselt APEH .....    (.......szám alatti székhelyű) alperessel szemben   -    adóügyben hozott közigazgatási határozat  felülvizsgálata iránti perében meghozta  az alábbi 

I T É L E T E T 

A bíróság a keresetet elutasítja. 

A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt 364.400,- (Háromszázhatvannégyezer-négyszáz) forint eljárási illeték megfizetésére a felperes köteles a Magyar Államnak, az illetékes adóügyi hatóság felhívása szerinti módon és időben.

Kötelezi felperest, hogy 15 (tizenöt) nap alatt fizessen meg alperesnek 100.000,- (Egyszázezer)  forint perköltséget. 

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs. 

I N D O K O L Á S 

A bíróság a keresetlevél, az alperes nyilatkozata,  a közigazgatási  eljárás során keletkezett iratok,  A .... Megyei Bíróság ....... szám alatti iratai,  valamint a  felek által előadottak  alapján az  alábbi tényállást állapította meg: 

A felperesi egyéni vállalkozó adózónál az APEH ......    mint elsőfokú adóhatóság bevallások utólagos vizsgálatára irányuló ellenőrzést végzett személyi jövedelemadó adónemben a 2002-2005. évekre vonatkozóan.

Az elsőfokon eljárt adóhatóság ..... számú határozatában 2002. évre 7.468.611,- Ft, 2003. évre 6.439.799,- Ft személyi jövedelemadó különbözetet állapított meg, amely  teljes egészében adóhiánynak minősül. Határozatával kötelezte a felperest a terhére megállapított adóhiány és annak alapulvételével számított 6.954.205,- Ft  adóbírság és 7.081.276,- Ft késedelmi pótlék megfizetésére. 

A fellebbezés folytán eljárt alperes .......... sorszámú határozatával az elsőfokú 
határozatot megsemmisítette és az elsőfokú adóhatóságot új eljárás lefolytatására 
utasította. Megállapította, hogy a felperesi adózó a vizsgálat alá vont időszakban, mint   közreműködő családtag családi gazdálkodást folytatott házastársával és két gyermekével. A családi gazdaság két beruházásához 2002. júniusában vett fel kölcsönt a ........ Bank Rt-től, amelyhez önerőt igazolt 16.250.000,- forint, illetve 24.265.000,- forint összegben. Ezen túlmenően házastársával közösen a vállalkozásnak rendszeresen tőkebetéteket biztosított többmillió forintos  tételekben, melyekhez nyilatkozata szerint a közös tulajdont képező pénzt használták fel. 
Az elsőfokú adóhatóság  a  felperes készpénzforgalmát egy bevétel-kiadási mérlegben (vagyonmérlegben) foglalta össze, bevételként szerepeltette a családi gazdasági havi pozitív  eredményét - a hónap végén jelentkező bevételi többletet -, kiadásként vette figyelembe a felperes által a gazdaság rendelkezésére bocsátott tőkebetéteket, valamint a gazdaság havi  negatív eredményét - a hónap végén mutatkozó kiadási többletet  a kölcsönszerződésnek feltételeként igazolt önerőt és a létfenntartáshoz szükséges, a KSH létminimum számításai alapján meghatározott kiadásokat. 
A felperes és házastársa egybehangzóan nyilatkozott, hogy kiadásaikat fele-fele arányban állták, ezért az adóalap megállapítása során minden tétel felét vette figyelembe a felperesnél. A fenti módszerrel év közben kimunkált fedezethiányok összeadásával került sor az éves forráshiány megállapítására. Nem vette figyelembe a felperes által elvülési időszak előtt megszerzett 14.000.000,- Ft készpénz meglétét, mert a felperes és a meghallgatott tanú sem tudta hitelt érdemlően bizonyítani annak rendelkezésre állását. 
A  másodfokú eljárásban megállapította, hogy a becslés jogalapja fennáll, mert önmagában a felperes által nyújtott  tőkebetétek, továbbá egyéb ismert kiadásai és adóbevallása szerinti, illetőleg bevallani elmulasztott, megszerzett jövedelem között ellentmondás van. A mezőgazdasági tevékenységből származó jövedelem és az egyéni vállalkozás jövedelme külön adózás alá esik, ezért annak adózás utáni jövedelme biztosíthat   csak forrást  a magánszemély egyéb kiadásaira, így a vagyonosodására is. 
Rögzítette,  a vagyonosodási vizsgálat során az adóalap becslési módszerrel történő megállapításához olyan pénzforgalmi mérleg alkalmazható, mely a bevételeket és kiadásokat időrendi sorrendben a magánszemély tekintetében vizsgálja, ettől elkülönítetten kell megállapítani a  mezőgazdasági tevékenység jövedelmét. A bevétel -kiadási mérleg pénzforgalmi elven alapul. 
Az elsőfokú adóhatóságnak a családi gazdálkodással kapcsolatos esetleges forráshiányt a magánszemély vagyonosodási vizsgálata során kiadásként kell szerepeltetnie, ugyanígy a családi gazdálkodással kapcsolatos tőkebetétek összegét is.
A pénzforgalmi mérlegben kiadásként kell figyelembe venni a megélhetésre fordított összegeket, valamint egyéb ismert, vagy ismertté vált kiadásait, melyek készpénzzel teljesültek. Így helyesnek minősítette a felperes létfenntartási költségeit bizonylatok hiányában  a KSH létminimum összegében kiadásként történő minősítését, valamint a kölcsönszerződés számlákkal, illetve írásbeli szerződéseken a felperes aláírásával igazolt önrészek összegeinek kiadásként való minősítését, amennyiben azok elköltése a mezőgazdasági tevékenységgel kapcsolatos nyilvántartásban számlával nem igazolhatók.
Nem fogadta el a felperes azon állítását, mely szerint a tőkebetétek nyújtása csupán könyveléstechnikai tételek voltak, mert abból nem következik, hogy ténylegesen adott volna vállalkozásnak a mezőgazdasági tevékenység folytatásához pénzeszközt. 
Nem fogadta el azt sem, hogy a nyitó tétel összegét az  elsőfokú adóhatóság által meghallgatott tanú hitelt érdemlően bizonyította, mert nem csak annak fennállását kell hitelt  érdemlően igazolni, hanem azt is, hogy ez az összeg a későbbi megnevezett kiadás időpontjában rendelkezésre állt.  A tanúval történő bizonyítás nem zárható ki a bizonyítási eszközök közül, azonban az hitelt érdemlő bizonyítékként csak akkor fogadható el, amennyiben az abban foglalt adatok a valóságban ellenőrizhető adatokkal és körülményekkel alátámaszthatók. Nem fogadta el azt a felperesi álláspontot sem, hogy  a  ..... Bank jogutódját meg kell keresni a kölcsönszerződés alapján az önerő igazolási módja tekintetében, mert a kölcsönszerződést a felperes mezőgazdasági tevékenysége folytatása érdekében kötötte, ezért vállalkozása könyvelésében az összes dokumentációnak rendelkezésre kell állnia, amennyiben a szerződés módosításra került az önerő igazolása tárgyában, annak a könyvelésben is megtalálhatónak kell lennie. Nem fogadta el azt sem, hogy a családi gazdálkodás vesztesége fedezethiányként nem vehető figyelembe. A mezőgazdasági tevékenység éves eredménye amennyiben negatív, azt jelenti, hogy a felperesnek a mezőgazdasági tevékenységgel kapcsolatban megszerzett bevételei a tevékenység folytatásához szükséges kiadásait meghaladták, ezért a felperesnek, mint magánszemélynek kellett azon kiadásokat finanszíroznia, melyre a mezőgazdasági tevékenység bevétele  nem biztosított fedezetet. 
A fellebbezéshez új tényként csatolt .....   Kft., valamint a  .... Rt és a felperes között létrejött szerződéseket akként minősítette, hogy a felperes a ...... Kft-vel engedményezési szerződést kötött a kft-vel fennálló tartozásának a ...... Rt-vel fennálló, követelésből történő rendezésre. A csatolt engedményezési szerződések vizsgálata a másodfokú eljárás kereteit meghaladják, ezért az elsőfokú adóhatóságnak az új eljárás során a megállapodásokat ellenőriznie kell, meg kell állapítania, történt-e téves könyvelés a ....... kft-vel kötött szerződés alapján és amennyiben kétszeresen került a költség elszámolásra, mezőgazdasági tevékenység jövedelmét és annak adójogi következményeit meg kell állapítani. 

A megismételt eljárás keretében az elsőfokú adóhatóság .......... sorszámú határozatával a 2002. január 1-től  - 2005. december 31-ig  terjedő időszak vonatkozásában személyi jövedelemadó adónemben 2003. évre a felperes terhére 6.073.416,- Ft adóhiánynak minősülő  adókülönbözetet állapított meg.  
Az adóhiány megfizetésén túl, annak alapulvételével  kötelezte 3.036.708,- Ft adóbírság és  2.914.176,- Ft késedelmi pótlék megfizetésére is.  Rögzítette, a megismételt eljárásban végzésben hívta fel a felperest, hogy a vizsgált időszakot érintő könyvelését az abban szereplő dupla költségtételek miatt rendezze és azt bocsássa az adóhatóság rendelkezésére.  A felperesnek a ....... Kft. által kiállított  számlákkal kellett csökkentenie a könyvelésben szereplő kiadásait, mivel azokat nem ő fizette, hanem engedményezési szerződés alapján a ...... Rt. 
A felperes képviselője által átadott  korrigált könyvelési tételekből megállapította,  a végzésben írtak szerint nem módosították a könyvelést, az anyag-árú kiadások között továbbra is szerepelnek a ........ Kft. által kiállított számlák.  Ezért a könyvelésben szereplő ezen kiadásokat csökkentette ezen számlák összegével, amelynek következtében csökkent a felperes elszámolható költsége, azonban adófizetési kötelezettsége a családi gazdálkodás kapcsán nem keletkezett. Megállapította,hogy a felperes 2003. évben 17.500.000,- Ft tőkebetétet fizetett be a családi gazdálkodás működtetésére.  A jegyzőkönyvre, illetőleg a kiegészítő jegyzőkönyvre tett észrevétellel kapcsolatban kifejtette,  döntését a másodfokú határozatban írtak és az új eljárás során beszerzett adatokra alapozta, a családi gazdálkodás bevételeinek  és kiadásainak egyenlegeként forráshiányt nem állapított meg, így a pénzforgalmi mérleg sem tartalmaz ezen a címen kiadási tételt. A kölcsönszerződéshez kapcsolódó önrészt az ellenőrzés az alapeljárás során teljeskörűen kivizsgálta és az ezzel kapcsolatos megállapításokat a másodfokú adóhatóság is jóváhagyta, ezért az észrevételben foglaltakat nem fogadta el.

Az elsőfokú határozattal szemben a felperes fellebbezést nyújtott be az alpereshez.
Sérelmezte, hogy a vizsgálattal érintett valamennyi év tekintetében jogszabályi rendelkezés ellenére vagyonmérleg nem készült, a jegyzőkönyv és a kiegészítő 
jegyzőkönyv adatai eltérnek egymástól és megállapítható, hogy a kiegészítő jegyzőkönyvből kimaradt a 2002. október 1. napján nyújtott tőkebetét 2,5 millió forintos összege, amely számszaki hibának minősül. Erre az elsőfokú határozat magyarázattal nem szolgált.
Sérelmezte az alapeljárás során meghallgatott tanú  nyilatkozatának értékelését, álláspontja szerint igazolt 14.000.000,- Ft megtakarítás otthon tartása.  Sérelmezte a családi gazdálkodás forráshiányként történő megítélését,  illetőleg az önrészekkel kapcsolatos megállapítást is, kiemelve, hogy utóbbi kapcsán a .......Takarékszövetkezet - mint a .......  Rt. jogutódja - megkeresését indítványozta, mert személyesen eljárva azt a tájékoztatás kapta, hogy a  2002. június 13. napjára datált önrész igazolására semmilyen dokumentum nem áll rendelkezésre, így etekintetben a tényállás nem tisztázott. 
Továbbá, hogy az elsőfokú adóhatóság nem fogadta el a felperes könyvelője által írásban tett nyilatkozatot, amely szerint 2003. évben tényleges tőkebetét befizetésére nem került sor a családi gazdálkodásba, azokat csak a könyvelő írta be.

A fellebbezés folytán eljárt alperes ........... sorszámú határozatával - amelyet a felperes 2009. november hó 4. napján vett át - az elsőfokú határozatot helybenhagyta. A .... Kft. által  kiállított számlák vonatkozásában megállapította, hogy az a családi gazdálkodás kapcsán a felperes részére csupán a veszteség összegét módosítja, adófizetési kötelezettségét végeredményben nem érintette. A 14.000.000,- Ft összegű megtakarítás bizonyítottságával kapcsolatban arra az álláspontra helyezkedett, hogy a felperes semmilyen hitelt érdemlő bizonyítékkal nem támasztotta alá nyilatkozatát, ezt egyébként bevallási adatai sem igazolják, így a tanú nyilatkozata önmagában kevés a felperes  által hivatkozottak hitelt érdemlő bizonyítására. 
Másodfokú határozatához csatolta a 2004-2005. évek tekintetében a vagyonmérlegeket,  megállapította, mivel ezen évekre forráshiány nem került megállapításra és az elsőfokú adóhatóság etekintetben megállapítást sem tett, e mulasztás az ügy érdemét nem érintette. Jogszerűen járt el az elsőfokú adóhatóság akkor is, amikor nem élt megkereséssel a ....... Takarékszövetnél, tekintettel arra, a teljes összegű hitel kiutalásra került, így a felperesnek a teljes összegű önrésszel rendelkeznie kellett. A vagyonmérlegben szereplő elírással kapcsolatban elfogadta, hogy ezen hivatkozás alapos, azonban a megállapított forráshiányokat és a következő évi nyitó tétel összegét ez az elírás nem befolyásolta.

A törvényben előírt határidő alatt a felperes keresetet terjesztett elő alperes határozatának felülvizsgálata iránt, jogszabálysértésre történő hivatkozással.
Kereseti kérelmében lényegét tekintve fenntartotta az elsőfokú határozattal szemben előterjesztett fellebbezésében kifejtetteket. Így  sérelmezte, bár a 2003. évet kivéve az alperes  valóban nem tett megállapítást, azonban a vagyonmérleg felállítása nem pótolható a másodfokú eljárás során, mert kizárta etekintetben a jogorvoslatból - észrevételezésből -, különös figyelemmel arra, hogy a családi gazdaság  eredményét a korábbi években szerepeltetni kellett volna. 
Az alperesi határozattal kézhez kapott  vagyonmérlegben 2004. október-november-december hónapokban kiadásként szerepel a családi gazdálkodás egyenlege, ennek indoka azonban a határozatban nem található. A kiegészítő jegyzőkönyvvel összefüggésben észrevételezte, az magasabb összegű adókülönbözetet tartalmaz,  mint az alapjegyzőkönyv, amelynek magyarázata számszaki hiba, ugyanakkor az alap és kiegészítő jegyzőkönyv 2002. évi tábláit egymás mellé helyezve megállapítható,  a kiegészítő jegyzőkönyvből kimaradt a 2002. október 1-jén nyújtott 2,5 millió forint összegű tőkebetét, amely miatt  változhat a forráshiány, adókülönbözet és év végi megtakarítás összege. Ennek a változásnak indokát az alperesi határozat nem adja.  Sérelmezte az alapeljárás során meghallgatott tanú nyilatkozatának értékelését is, miszerint egyetlen eljárási törvény sincs, melyben ténynek tanúval  bizonyítása mellé konjuktív feltételként más bizonyítékot is kell a hatóság elé tárni azért, hogy a tanú vallomása elfogadható legyen. Álláspontja szerint a meghallgatott tanúval igazolt a 14.000.000,- Ft otthontartása, mely a házastársi közös vagyon fennállása miatt fele-fele arányban illeti meg a felperest és házastársát.  Az önrészekkel kapcsolatos alperesi megállapítást is sérelmezte, utalt az alapeljárás során hozott másodfokú határozat indokolására is, miszerint a magánszemély kiadása, amennyiben azok elköltése a mezőgazdasági tevékenységgel kapcsolatos nyilvántartásban számlával nem igazolható.  Ezzel szemben egyértelműen megállapítható, hogy a felperes minden fillért a mezőgazdasági tevékenységéhez, a családi gazdálkodásban használta fel, számlákkal igazoltan. 
Megismételte, szükséges lett volna a ........Takarékszövetkezet megkeresése is. 2002. június 13-ára  számolta el az adóhatóság az önrész teljesítését, utalt arra, hogy a felperes nem kapta meg egyösszegben a hitelt, ez a könyvelésből megállapítható, amely az alperes rendelkezésére állt. A támogatás számlák alapján teljesítés és forrásarányosan volt igénybe vehető, ezért a 2002. június 13-i elszámolás téves.
Sérelmezte a könyvelő írásban tett nyilatkozatának alperesi értelmezését is, mert a 2003. évi tőkebetétek csupán technikai tételek voltak.  
A ..... számláival összefüggésben kifejtette, az újrakönyvelt anyagot az adóhatóság nem vizsgálta meg, látni kellett volna, hogy a számlák 0,- forint adattartalommal jelennek meg. Azt nem vitatta, hogy etekintetben a jogszabálysértésnek az érdemi határozatra kihatása nincs. 
Kifogásolta az ügyintézési határidő meghosszabbítását is, mert az alperes 2009. szeptember 14. napján kelt és szeptember 17. napján postára adott levelével értesítette, hogy az ügyintézési határidőt 30 nappal meghosszabbítja. Problémásnak ítélte, ebből nem derül ki, mely naphoz viszonyítva hosszabbított határidőt az adóhatóság.  
Az alperes határozatát 2009. november 03. napján adta postára, ez jelenti az ügyintézés befejezését, így az alperes  eljárási szabályt sértett, miután határozatát határidőn túl adta ki. Kereseti kérelme az alperesi határozat hatályon kívül helyezésére, illetőleg másodlagosan a hatályon kívül helyezés mellett az alperes új eljárásra való kötelezésére és perköltség megfizetésére irányult. 

Az alperesérdemi ellenkérelmében - a másodfokú határozatában foglaltakat mindenben fenntartva - a kereset elutasítását és a felperes perköltségben történő marasztalását kérte. 
A családi gazdálkodás eredményével összefüggésben kiemelte, ennek a műveletnek a megállapítás körében jelentősége nem volt, a tanúvallomás értékelésével kapcsolatos álláspontját teljes egészében fenntartotta, míg az önerő vonatkozásában megjegyezte, valóban nem állt rendelkezésre a ...... Takarékszövettől igazolás, amelynek beszerzését az elsőfokon eljárt revízió megkísérelte. Mivel nem volt igazolt, hogy a felperes több részben vette igénybe az önrészt, ezért a szerződés tartalmából indult ki, amely szerint legkésőbb a hitel folyósításakor kell az önrésszel rendelkezni, ezért 2002. június 13-án - tehát a felperes számára lehető legkésőbbi időpontban - vette figyelembe az önrész vonatkozásában csak annak lenne jelentősége, ha a felperes bizonyítaná, hogy 2003. évben is fizetett önrészt, azonban bizonylatok hiányában a kölcsönszerződésben foglaltakat kellett figyelembe vennie. A vagyonmérlegre nézve  előadta, az a 2002-2003. évekre készült,  2004-2005. évekre nem, de ezen évekre megállapítást sem tett. Az ügyintézési határidővel kapcsolatos eljárási szabálysértés körében arra hivatkozott,  a másodfokú határozat kiadmányozása nem egyenértékű az elsőfokú adóhatóság által történt postázás időpontjával és mivel a kiadmányozásra 2009. október 22. napján sor került, az ügyintézési határidő megtartott volt. 
A 2002. október  1-jei tőkebetéttel összefüggésben elismerte, a kiegészítő jegyzőkönyv ezt a tételt nem tartalmazza, ennek indoka sem a jegyzőkönyvben, sem a határozatokban nem található, azonban ez a felperes részére nem hátrányos, mert amennyiben az feltüntetésre került volna,  nagyobb forráshiányt eredményezne nála.

A ...... Megyei Bíróság ........... sorszám alatti jogerős ítéletével az alperes  ........ számú határozatát hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte. 
Ítéletének indokolásában megállapította, hogy alaptalan volt a felperes hivatkozása az ügyintézési határidő vonatkozásában elkövetett jogszabálysértésre, valamint helytállóan foglalt állást alperes, amikor azt állapította meg, hogy a felperes hitelt érdemlő bizonyítékkal nem támasztotta alá azon nyilatkozatát, amely szerint a vizsgált időszakot közvetlenül megelőzően 14.000.000,- Ft megtakarítással rendelkezett. A tőkebetétek nyújtása kapcsán helytállóan értékelte a felperes könyvelőjének nyilatkozatát is, önmagában  az a nyilatkozat, miszerint a 2003. évi tőkebetétek nyújtása csupán könyveléstechnikai tétel volt nem fogadható el, különös figyelemmel arra, hogy a felperesnek a mezőgazdasági tevékenység folytatásához ténylegesen felmerült  és számlával igazolt kiadásaihoz készpénzre volt szüksége, melyet csak és kizárólag a magánszemély tudott biztosítani. Nem találta jogszabálysértőnek az alperes állásfoglalását a ....  Banktól felvett kölcsönt az azzal kapcsolatos önrész igazolása tekintetében sem. Arra hivatkozott, a közigazgatási iratok között rendelkezésre álltak a kölcsönszerződések, melyekből megállapíthatóan a felperes a kölcsönszerződést mezőgazdasági tevékenységének folytatása érdekében kötötte, így vállalkozása könyvelésében az összes dokumentációnak rendelkezésre kell állnia, ennél fogva amennyiben a szerződés módosításra került, az önerő igazolása tekintetében annak is a felperesnél megtalálhatónak kell lennie. A felperes nem bizonyította, hogy a 2002.  június 13-i önerő elszámolást követően  is önerőt tudott számlával igazolni, ennek bizonyítása érdekkörébe esett. E tényt  az eljárás során nem bizonyította, bizonyítást nem ajánlott fel, így elfogadta az alperes azon álláspontját, hogy 2002. június  13. napján kell elszámolni az önerőt, mert magából a szerződésből kiindulva azzal legkésőbb a hitel folyósításakor  kellett rendelkeznie. Nem találta alaposnak a felperes hivatkozását a ..... Kft-vel kapcsolatos anyag és árúbeszerzési kiadásokkal összefüggésben sem, mert maga a felperes is elismerte, amennyiben az általa állított módon a könyvelés módosításra került és ezen számlák "0" forinttal szerepelnek könyvelésében, azok csupán 2003. évre kimutatott családi vállalkozásban jelentkező  veszteség összegét érintették, azonban a felperesnél, mint magánszemélynél adófizetési kötelezettséget nem keletkeztettek.
Ebből következően, amennyiben jogszabálysértés történt is, az az ügy érdemi elbírálására nem hatott ki. Tévesnek ítélte ugyanakkor az alperes arra való hivatkozását, hogy csak azon évekre vonatkozóan kell vagyonmérleget készíteni, melyekre nézve - perbeli esetben 2003. év - az adóhatóság megállapítást tesz. Megállapította, hogy  2004. és 2005. évekre is készült vagyonmérleg a másodfokú  eljárás során, míg a vizsgálattal érintett további két évre nem.
A vagyonmérleg felállítása - tekintettel a  vagyonosodási vizsgálat jellegére, a vonatkozó jogszabályokra és arra, hogy a bevétel - kiadási mérleg pénzforgalmi elven alapul,  mindegyik vizsgált év vonatkozásában  kötelező.
Helytállónak ítélte a családi gazdálkodással kapcsolatos eredmény vonatkozásában az alperes okfejtését, mert a felek által nem volt vitatott, hogy a felperes a vizsgálat  alá vont időszakban mint közreműködő családtag családi gazdálkodást folytatott házastársával és két gyermekével. A mezőgazdasági tevékenységből származó jövedelem és az egyéni vállalkozás jövedelme külön adózás alá esik, ezért annak adózás utáni jövedelme  biztosíthat  csak forrást a magánszemély egyéb kiadásaira, vagyonosodására. A magánszemély vagyonosodási vizsgálata során az adóalap becslési módszerrel történő megállapításához olyan pénzforgalmi mérleg alkalmazható, amely a bevételeket és a  kiadásokat időrendi sorrendben a magánszemély tekintetében vizsgálja és ettől elkülönülten kell megállapítani  a mezőgazdasági tevékenység jövedelmét,
A családi gazdálkodással kapcsolatos esetleges forráshiányt a magánszemély- a felperes - vagyonosodási vizsgálata során kell szerepeltetni, ugyanígy a családi gazdálkodással kapcsolatos - egyébként helyesen alkalmazott - tőkebetétek összegét is. A felperesi magánszemély pénzforgalmi mérlegében kiadásként kell figyelembe venni a megélhetésre fordított összegeken túl egyéb ismertté vált kiadásait, melyek készpénzből teljesültek. A pénzforgalmi mérlegben tehát a felperes ismert kiadásait (tőkebetét nyújtása, más ismert kiadás) és a bevételeit (adózott jövedelem, adómentes igazolt bevétel, tőkebetét visszafizetés stb.) időrendi sorrendben fel kell tüntetni és ebből kell megállapítani, hogy a bevételek fedezték-e az ismert kiadásokat. A pénzforgalmi mérlegben a felperes mezőgazdasági tevékenységének havonkénti eredménye nem szerepeltethető, amennyiben bevételei nem fedezték kiadásait, a forráshiányt összevonandó jövedelemként kell megállapítani és a felperesi adózó terhére határozattal kell megállapítani annak jogkövetkezményeit. Így helytállóan járt el az alperes, amikor  a mezőgazdasági tevékenységben mutatkozó forráshiányt a felperesnél, mint magánszemélynél kimutatta, tekintettel arra, hogy a mezőgazdasági tevékenység fedezésére felperesnek készpénzzel kellett rendelkeznie és azt mint magánszemély nyújthatta csak e tevékenység folytatásához. Alaposnak találta a keresetnek a 2002. október 1-i 2.500.000,- Ft összegű tőkebetétre vonatkozó részét. A közigazgatási iratokból is megállapíthatóan helytállóan hivatkozott a felperes arra, hogy a megismételt eljárás során  készült jegyzőkönyvben megtalálható a 2002. október 1-jei  2,5 millió forintos tőkebetét, azonban az utóbb készült kiegészítő jegyzőkönyv ezt nem tartalmazza, ennek okát sem a kiegészítő jegyzőkönyv, sem pedig az első, illetve másodfokú határozata nem tartalmazta, az, hogy mi okból hagyta ki az adóhatóság ezt a tételt, amely az alperes által sem vitatottan a forráshiány összegét módosítja. 
A bíróság álláspontja szerint ez olyan jogszabálysértés volt, amely az ügy érdemi elbírálására kihatott, mert a peres felek által sem vitatottan a felperes adófizetési kötelezettségének mértékét érintette. Erre tekintettel a bíróság e körben az alperes határozatát hatályon kívül helyezte és új eljárás lefolytatására utasította. 

Az alperes a megismételt eljárás keretében 2010. március 22. napján hozott .......sorszámú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Határozatának indokolásában megállapította, hogy jogszerűen alkalmazott becslést az elsőfokú adóhatóság, mert a felperes bevallási adatai alapján kiszámítható fedezet nagyságrendekkel kisebb volt, mint a 2003. év pénzforgalmi mérlegében részletezett kiadásainak összege, tehát a becslés alkalmazása az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. tv. (Art.)108. és 109. §-a alapján jogszerű volt. 
Utalt az Art. 109. §. /3/ bekezdésére, amely szerint a becsléssel megállapított adóalaptól való eltérést az adózó hitelt érdemlő adatokkal igazolhatja, azaz fedezethiány esetén az adózónak - felperesnek - kellett bizonyítania annak forrását, amely bizonyítási teher megfordulását jelenti egyben. 
Határozatában megismételte azon álláspontját, a felperes semmilyen hitelt érdemlő bizonyítékkal nem támasztotta alá azon előadását, amely szerint a vizsgált időszakot közvetlenül megelőzően 14.000.000,- Ft összegű megtakarítással rendelkezett. 

Határozatához - figyelemmel a felperes korábbi fellebbezésében előadottakra - csatolta a hiányzó évek tekintetében a vagyonmérlegeket, megállapította, ezen évekre forráshiány nem került megállapításra, illetőleg az elsőfokú adóhatóság egyéb megállapítást nem tett, így az elsőfokú adóhatóság által elkövetett mulasztás az ügy érdemét nem érintette.  
A .....Takarékszövetkezet megkeresése tárgyában az önrészt illetően álláspontját fenntartotta, miszerint az elsőfokú adóhatóság jogszerűen járt el, mert a takarékszövetkezet részéről a teljes összegű hitel kiutalásra került, így a felperesnek teljes összegű önrésszel rendelkeznie kellett. Így a felperes által nem igazolt önrész összege helyesen került kiadásként beállításra a vagyonmérlegbe. 
A ....... Megyei Bíróság hatályon kívül helyező jogerős ítélete alapján elkészített vagyonmérlegbe beállította a 2002. október 1-jei tőkebetét összegét, e vagyonmérleg, valamint az adófizetési kötelezettségeket levezető táblák határozata mellékletét képezték. Megállapította, hogy az összeg szerepeltetése 2002. év vonatkozásában módosította a forráshiány összegét, azonban az Art. 164. §. /1/ bekezdése értelmében ezen év vonatkozásában megállapítást - elévülés miatt - nem tehetett. 
A 2003. év nyitótételét az összeg beszúrása azért nem módosította, mert az alapjegyzőkönyv táblázata számszaki elírást tartalmazott, amelynek tényét a kiegészítő jegyzőkönyv 6. pontjának utolsó bekezdése is tartalmazta. Az alapjegyzőkönyv és a kiegészítő jegyzőkönyv közötti eltérés nem kizárólag ezen összeg hiányából eredt, hanem elírásból.  Mivel a nyitótétel nem módosult, így a 2003. évi vagyonmérleg tartalma is egyező a korábbiakkal, melynek eredményeként a megállapított fizetendő adó összege, az adókülönbözet, a késedelmi pótlék és adóbirság összege sem módosult.  Megállapította, hogy a korábbi jogerős ítélet a hatályon kívül helyezett határozata egyéb részeit megalapozottnak tartotta. 
Az alperes  határozatát a felperes 2010. március hó 30. napján vette át.

A törvényben előírt határidő alatt a felperes keresetet terjesztett elő az alperes határozatával szemben, kérve az alperesi határozat hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárás lefolytatására való kötelezését, valamint perköltségben történő marasztalását.  Arra hivatkozott, hogy az alperesi határozat döntése, annak indokolása és a csatolt mellékletek ellentmondásban állnak egymással. Sérelmezte, hogy az alperes olyan pénzforgalmi mérleget készített, melyben 2004. október hónaptól kezdődően az év végével bezárólag a kiadási oldalon "Családi gazdálkodás egyenlege " címszó alatt olyan összegek szerepelnek, melyeknek sem jogcímét, sem a közölt számadat forrását az indokolás nem tartalmazza. Emiatt a közölt adat ellenőrizhetetlen azért is, mert egyetlen alkalommal sem tette az alperes  a kiadott jegyzőkönyvek mellé mellékletként sem a 2004., sem  a 2005. év pénztárkönyvét, könyvelési kartonját, sem egyéb bizonylatot. 
Mivel az alperesi határozat indokolásához képest eltérést mutat a vagyonmérleg, ezért a határozat mellékleteiből hiányzik az ahhoz kapcsolódó levezető táblázat is, amelyből megállapítható lenne az esetleges eredmény - veszteségváltozás. Ez azért sem mellőzhető, mert ennek a következő adóévre adójogi kihatása van. Kifogásolta azt is, hogy az alperes eljárása miatt  a felperes észrevételezési joga sérült, egyedül a keresetlevél benyújtásával tudott észrevételt tenni,  melynek az elsőfokú eljárásban helye lenne az jegyzőkönyv átvételét követő 15 napon belül. Ennek során megismerheti azon bizonylatokat, vagy számításokat, melyek alapul szolgáltak az egyes, eddig ismeretlen összegek kiadásként történő minősítéséhez. Az indokolás elmaradása a korábbi hatályon helyezett határozatra is jellemző volt. A perrel érintett jogerős másodfokú határozat  ugyanolyan hiányos és törvénysértő, mint az előző volt. Példaként hivatkozott arra, hogy az alperes által készített táblában nincs július hónap. Ismételten csak a II. fokú eljárásban 
készített pénzforgalmi mérleg - melyet az elsőfokú adóhatóságnak kellett volna felállítania a rendelkezésére álló iratanyag alapján - abban is hiányos, hogy sem 2004. évben, sem 2005. évben a bevételi oszlop nem tartalmazza  a minden hónapban kifizetett vállalkozói kivétet, mely a magánszemély bevétele.  Ez igaz 2003. évre is, mert az alperes által határozatához mellékelt táblázat  2003. évi pénzforgalmi mérlege sem tartalmazza, ugyanúgy, mint az elsőfokú adóhatóságé sem, az egyes  hónapokban kifizetett bért, vállalkozói kivétet a hónap utolsó napjával, amely a magánszemély bevétele.  Bizonyítja ezt az adott évre  készült bérkarton, emiatt a helybenhagyás jogszabálysértő. 
Amennyiben az alperes magára vállalja  a reviziót - ellenőrzést - megillető feladatot, amelyet megtehet, abban az esetben minden esetre kiterjedően kell megtennie. Egyértelműen arra mutatnak mindezek, az alperes nem vizsgálta felül a fellebbezést megelőző teljes eljárást, mely egyébként törvényi kötelezettsége. Az alperes pótolt bizonyítási kötelezettségének - a tényleges tényállás felállítási kötelezettségének - nem tett eleget.

Az alperes érdemi ellenkérelmében a kereset elutasítását és a felperes perköltségben történő marasztalását kérte.  Azzal érvelt, hogy a .....Megyei Bíróság hatályon kívül helyező ítéletében foglaltaknak kellett eleget  tennie, figyelemmel az Art. 140. §. /2/ bekezdésére, így jelen peres eljárásban is csak az vizsgálható, hogy ezen jogerős ítéletben foglaltaknak eleget tett vagy sem, a  felperes által keresetlevelében felvetettek jelen peres eljárásban már nem vizsgálhatók. 

A kereset  alaptalan.

Közigazgatási  perben a bíróság a Pp. 339. §. /1/  bekezdése és  Legfelsőbb Bíróság 31. sz. Közigazgatási Kollégiumi állásfoglalása alapján azt vizsgálja, hogy a jogerős közigazgatási - alperesi - határozat a keresetben megjelölt okokból  jogszabálysértő-e vagy sem.  A jogszabálysértés vonatkozhat anyagi jogi és eljárási szabályok megsértésére is, azonban csak azon jogszabálysértéseknek van jelentősége, amelyek az ügy érdemi elbírálására kihatóak voltak. 

A bíróság,  mint azt a tényállásban rögzítette, a Pp. 339. §. /1/ bekezdése folytán az   ...... szám alatt folyamatban volt eljárásban felülvizsgálta az alperes ......sorszámú határozatát, az akkor előterjesztett keresetlevélben kifejtett jogszabálysértések tekintetében. A bíróság 5. sorszám alatti ítéletével az alperes határozatát hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte az ítéletben kifejtettek szerint azért, mert alaposnak találta  a keresetnek a 2002. október 1-jei 2,5 millió forint összegű tőkebetét vonatkozásában előadottakat, nevezetesen azt, hogy az adóellenőrzési eljárás  során készült jegyzőkönyvben megtalálható ezen tőkebetét, azonban az utóbb készült kiegészítő jegyzőkönyv ezt nem tartalmazza, annak indokát sem a kiegészítő jegyzőkönyv, sem a korábbi I., illetőleg II. fokú  határozat nem tartalmazta, hogy mi okból hagyta ki az adóhatóság ezt a tételt, holott az az alperes által sem vitatottan a forráshiány  összegét módosította. A bíróság jogerős ítéletében kifejtett álláspontja szerint ez olyan  jogszabálysértés, amely az ügy érdemi elbírálására kihat, peres eljárásban nem orvosolható, tekintettel arra, hogy a felperes adófizetési kötelezettségének mértékét érintheti. A bíróság jogerős ítéletében tehát csak ezen tétel vonatkozásában rendelt el új eljárást, a  keresetlevél egyéb jogszabálysértésre vonatkozó előadását az ügy érdemi elbírálására kiható jogszabálysértésként  azt alaptalannak találta. 

Az Art. 140.§. /2/ bekezdése egyértelmű rendelkezést tartalmaz az alperes számára az új eljárásban vizsgálandó körülményeket illetően, mert kimondja, hogy az adóhatóság a bíróság által elrendelt új eljárásban kizárólag az új eljárás elrendelésére okot adó körülményeket, illetőleg az ezekkel összefüggő tényállási elemeket vizsgálhatja.

A fenti törvényi rendelkezésből következően tehát az alperes csak a 2002. október 1-jei 2,5 millió forintos tőkebetéttel kapcsolatos tényállási elemmel egészíthette ki határozatát. A határozatból kitűnően ezt megtette, amely megállapítás azonban az elévülésre vonatkozó, az  Art. 164. §. /1/ bekezdésében rögzített határidő miatt  nem volt figyelembe vehető, ebből következően az 2002. év vonatkozásában megállapítást már nem tehetett. Indokát adta annak is, hogy a 2003. év nyitó tételét a fenti tőkebetét összeg beszúrás miatt nem  módosította. (A  korábbi alapjegyzőkönyv táblázata számszaki előírást tartalmazott, amely tényt a kiegészítő jegyzőkönyv 6. pontjának utolsó bekezdése tartalmazta, így az alapjegyzőkönyv és kiegészítő jegyzőkönyv közötti eltérés nem kizárólag ezen összeg hiányából eredt, hanem elírásból is.) Ennélfogva a nyitótétel nem  módosult, így 2003. évi vagyonmérleg tartalma megegyezett a korábbiakkal. amelynek eredményeként a megállapított fizetendő adó összege, az adókülönbözet, késedelmi pótlék, illetőleg adóbírság összege sem módosult. 

A bíróság eljárása során azt állapította meg, az alperes a .... Megyei Bíróság ..... sorszámú jogerős ítéletében foglaltaknak maradéktalanul eleget tett. Helytálló az alperes arra való hivatkozása, hogy jelen peres eljárásban a korábbi ........ számú határozatban írtak már nem támadhatók, egyfelől azért, mert a keresetindításra nyitva álló határidő ezen határozat felülvizsgálata tekintetében eltelt, másfelől pedig a bíróság a fentebb ismertetett jogerős ítéletben a keresetlevélben előadott jogszabálysértéseket nem találta megalapozottnak. A bíróság álláspontja szerint tehát jelen peres eljárásban sem a korábbi peres eljárásban már felvetett jogszabálysértések újbóli, illetőleg új jogszabálysértésekre való hivatkozásnak törvényes alapja nincs. (Pp.330. §. /2/ bekezdés)

A bíróság az állapította meg, hogy a keresetben megjelölt okokból az alperes határozata nem  volt jogszabálysértő, így a rendelkező részben foglaltak szerint határozott. 

A  tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt eljárási illeték megfizetésére a pervesztes felperes köteles a  Pp. 324. §. /1/  bekezdése folytán alkalmazandó 78. § (1) bekezdése,  a módosított 1990. évi XCIII. tv.  43. §. /3/ bekezdése, 42. §. /1/ bekezdés e/  pontja,  62. §.  /1/ bekezdés h/ pontja, valamint   a  6/1986.(VI.26.)IM. számú rendelet 13. §-a alapján.

A bíróság a pervesztes felperest a Pp. 78. §. /1/ bekezdése alapján kötelezte perköltség megfizetésére, melynek összegszerűsége felől a közigazgatási perek sajátosságaira, az ügy bonyolultságára, alperesi képviselő által kifejtett munka mennyiségére is tekintettel,  32/2003.(VIII.22.) IM. számú rendelet 3. §.   /1/, /2/ és  /6/ bekezdése alapján döntött. 

Az ítélet elleni fellebbezés  a  Pp. 340. § (1) bekezdés alapján kizárt. 

........, 2010. június 30. napján 

								. Béri András  sk.
									bíró 
A kiadmány hiteléül: