Kfv.I.39.275/2010/6.szám

A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a Mohainé dr. Berényi Katalin ügyvéd által képviselt I.rendű felperes neve I.r., II.rendű felperes neve II.r. és III.rendű felperes neve III.r. felpereseknek a dr. Hódyné dr. Kálóczi Eszter jogtanácsos által képviselt APEH Központi Hivatal jogutódja, a Nemzeti Adó-és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága alperes ellen illetékügyben hozott közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálata iránt a Pest Megyei Bíróságon 1.K.26.496/2010. számon indított és ugyanezen bíróság 2010.június 16-án kelt 1.K.26.496/2010/5. számú jogerős ítéletével befejezett perében az alperes részéről 6. sorszám alatt benyújtott felülvizsgálati kérelem folytán, az alulírott napon megtartott nyilvános tárgyaláson meghozta a következő

í t é l e t e t :

A Legfelsőbb Bíróság a Pest Megyei Bíróság 1.K.26.496/2010/5. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felpereseknek fejenként 10.000-10.000-10.000 (tízezer-tízezer-tízezer) forint felülvizsgálati eljárási perköltséget.

A felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Ez ellen az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felperesek egymás között egyenlő arányban 2008-ban vásároltak egy b-i ingatlant, mellyel kapcsolatban az első fokú adóhatóság fizetési meghagyásával egyenként 779.810 Ft illetékelőleget szabott ki. A felperesek 2008. október 18-án fizetési könnyítés iránti kérelmet terjesztettek elő. Az adóhatóság 2009. szeptember 28-án kelt első fokú határozatával a kérelemnek részben helyt adott, az adómérséklés iránti kérelmet elutasította, de a 774.810 Ft illetéktartozásra 36 havi részfizetést engedélyezett azzal, hogy a részletfizetés a határozat keltének napjától pótlékmentes. 

Az alperes három külön határozatával (5227964641, 5227964663, 5227964696) a felperes fellebbezését elutasította. A felperesek a pótlékkal kapcsolatos döntést is sérelmezték a kérelem benyújtása és az első fokú határozat között eltelt jelentős időtartamra figyelemmel, de ezt az alperes nem tartott elfogadhatónak. Álláspontja szerint kivételes méltánylást érdemlő körülmény nem indokolta a pótlékmentességet. 

A felperesek keresetükben az alperesi határozatoknak a késedelmi pótlékkal kapcsolatos döntését sérelmezték figyelemmel az egyéves ügyintézési időre. Ez a késedelmi pótlékfizetési kötelezettség jelentős terhet ró rájuk, és ennek indoka nem állna fenn a határozat megfelelő határidőben történő meghozatala esetén.

Az alperes álláspontja szerint a pótlék tárgyában nem született határozat, ezt a felperesek önálló keresettel nem támadhatták.

Az első fokú bíróság jogerős ítéletével mindhárom alperesi határozatot - az első fokú határozatokra is kiterjedően - a pótlékmentesség kezdő időpontját érintően megváltoztatta akként, hogy a pótlékmentesség kezdő időpontja 2009. február első napja. Ítéletének indokolásában a bíróság kifejtette, hogy a késedelmi pótlék megállapítása az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (továbbiakban Art.) 134. § (1) bekezdésére figyelemmel keresettel támadható. Az első fokú határozat a késedelmi pótlékra vonatkozóan döntést tartalmazott, hiszen - bár közvetetten - a fizetési könnyítést a határozat keltének időpontjától tekintette pótlékmentesnek. Így az eredeti esedékességtől (2008. október 18.) az első fokú határozat meghozataláig pótlékfizetési kötelezettséget állapított meg.

A kérelem és az első fokú határozat meghozatala között közel egy év telt el, amely egyértelműen az adóhatóság késedelmes ügyintézésére vezethető vissza. Az ésszerűségnek is megfelelő jogszabályszerű határidőn belül hozott döntésre vonatkozó jogos elvárásra figyelemmel az első fokú bíróság a késedelmi pótlékfizetési kötelezettség vonatkozásában az alperes határozatait megváltoztatta kimondva, hogy a késedelmi pótlékfizetési kötelezettség 2009. január 31-éig áll fenn, 2009. február 1-jétől a tartozás pótlékmentes.

Az alperes nem hivatkozhatott alappal arra, hogy méltányosan járt el a részletfizetés engedélyezése kapcsán, ezt a körülményt gyengíti a hatóság részéről okozott késedelem, amely elfogadhatatlan.

Az Art. 143. §-ára figyelemmel a fizetési könnyítés engedélyezése tárgyában hozott határozat ellen kizárt a bírósági jogorvoslat lehetősége. A pótléktartozás nem tartozik e körbe, azt a bíróság megváltoztathatja. A jelentős időmúlásra tekintettel nem volt szükség a megélhetés veszélyeztetettségének vizsgálatára (Art. 133. § (5) bekezdés). 

A jogerős ítélet ellen az alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet kérve annak hatályon kívül helyezését és a felperesek keresetének elutasítását, vagy az első fokú bíróság új eljárásra kötelezését, mivel az megsértette az Art. 133. § (5), (6) bekezdéseit, 134. § (1) bekezdését, 143. § (1) bekezdését 165. § (1) bekezdését és a Pp. 339. § (2) bekezdés g) pontját. A fizetési könnyítés engedélyezése tárgyában hozott döntéssel szemben a jogalkotó kizárta a bírói utat. A Pest Megyei Bíróság a határozatot nem változtathatta volna meg. A felpereseknek eredetileg nem volt késedelmi pótlék mérséklésére irányuló kérelmük, így arra kereseti kérelmet sem terjeszthettek volna elő. A késedelmi pótlék felszámítása nem adóhatósági döntés következménye, hanem arra ipso iure alapon került sor. A pótléktartozás előírására csak a tárgyévet követő évben kerül sor, így a felpereseknek nem volt nyilvántartott adótartozása. 

A felperesek a jogerős ítélet hatályában való fenntartását indítványozták azzal, hogy az adóhatóság mind a részletfizetési kérelemről, mind a pótlékról döntött, a felperesek keresetükben csak a késedelmi pótlékot vitatták, ami nem azonos a fizetési könnyítésre vonatkozó döntéssel, így az peresíthető. Az adóhatóság késedelmes ügyintézése következtében keletkezett a felperesek pótléktartozása.

A felülvizsgálati kérelem nem alapos.

Az alperes által vitatott kereshetőségi joggal kapcsolatban elsődlegesen az ügyben alkalmazandó jogi fogalmakat és azok szabályozását kell megkülönböztetni és vizsgálni. A késedelmi pótlékot az Art. VIII. Fejezete a Jogkövetkezmények címszó alatt szabályozza. Az Art. 165. § (1) bekezdése alapján az adó késedelmes megfizetése esetén az esedékesség napjától, a költségvetési támogatásnak az esedékesség előtt történő igénybevétele esetén pedig az esedékesség napjáig késedelmi pótlékot kell fizetni. A felpereseknek visszterhes vagyonátruházási illetékfizetési kötelezettségük keletkezett, ennek késedelmes befizetése késedelmi pótlékfizetési következményt vont maga után.

A felperesek a visszterhes vagyonátruházási illetékelőleget megállapító fizetési meghagyás kézhezvételétől számított 16 nap múlva részben adómérséklési, elengedési (Art. 134. §), részben fizetési könnyítési (részletfizetés Art. 133. §) kérelmeket nyújtottak be. Az adóhatóság az adómérséklés, elengedési kérelmet elutasította, ugyanakkor 36 havi részletfizetést engedélyezett. 

Az Art. 133. § (1) bekezdése értelmében fizetési halasztás és részletfizetés (a továbbiakban együtt: fizetési könnyítés) az adózó és az adó megfizetésére kötelezett személy kérelmére az adóhatóságnál nyilvántartott adóra engedélyezhető. Az Art. 133. § (5) bekezdése értelmében a fizetési könnyítés iránti kérelem benyújtása, illetve a kérelem teljesítése esetén a következő pótlékokat kell felszámítani, valamint az a) és c) pontok alkalmazásakor határozatban közölni. Az (5) bekezdés c) pontja értelmében a kérelem teljesítése esetén a fizetési könnyítés időtartamára az első fokú határozat keltének napjától a kérelem benyújtásának napján érvényes jegybanki alapkamatnak megfelelő mértékben. A fentiekre figyelemmel a fizetési könnyítés engedélyezése esetén a határozat egyrészt döntést tartalmaz a fizetési könnyítés engedélyezéséről, másrészt a késedelmi pótlékot is megállapítja. A késedelmi pótlék vonatkozásában az Art. 134. § (1) bekezdése olyan határozati rész, amely önállóan peresíthető. 

Az Art. 143. § (1) bekezdése értelmében az adóhatóság másodfokú jogerős határozatát - a fizetési könnyítés engedélyezése tárgyában hozott, illetőleg az első fokú határozat megsemmisítését elrendelő határozat kivételével - a bíróság az adózó kérelmére jogszabálysértés esetén megváltoztatja, vagy hatályon kívül helyezi, és ha szükséges, az adóhatóságot új eljárás lefolytatására utasítja. Az alperes határozata kettős jogi jelleggel bírt (fizetési könnyítés, pótlék-meghatározás), ebből a felperesek a fizetési könnyítés (fizetési halasztás, részletfizetés) körében az alperesi határozatot keresettel nem támadhatták volna, de a késedelmi pótlékról való döntés körében hozott határozatrész tekintetében ez a tilalom nem áll fenn.

Az alperesnek annyiban igaza van, hogy a felperesek eredeti kereseti kérelme fizetési könnyítés, illetve adómérséklésre irányult, a pótlékra nem volt kérelmük. Ezt az első fokú hatóság közel egy éves ügyintézési késedelme tette indokolttá, és a felperesek már fellebbezésükben erre hivatkoztak, az alperes határozatának indokolásában is kitért erre a jogkérdésre. Ebből következően a felperesek a késedelmi pótlék körében hozott határozati rész felülvizsgálata iránt keresetet terjesztethettek elő.

Az alperes tévesen hivatkozott felülvizsgálati kérelmében arra, hogy az első fokú bíróság a felperesek számára 2009. február 1-jétől pótlékmentes részletfizetést engedélyezett. Az első fokú bíróság nem változtatta meg a részletfizetés körében hozott alperesi határozatot, hiszen erre vonatkozóan a felperesek nem terjeszthettek volna elő keresetet. A méltánytalanul hosszú ügyintézési határidőre figyelemmel módosította a pótlékmentesség kezdő időpontját. A felperesek késedelmi pótlékfizetési kötelezettsége 2009. január 31-éig továbbra is fennállt. 

A pótléktartozás időtartamával kapcsolatban a Pp. 339. § (2) bekezdés g) pontja, és az Art. 143. § (1) bekezdésére figyelemmel az első fokú bíróság megváltoztathatta az alperes határozatát, az ezzel ellentétes alperesi jogi álláspont alaptalan.

A fentiekre figyelemmel a Legfelsőbb Bíróság az első fokú bíróság ítéletét a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. 

A pervesztes alperest a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte a felperesek felülvizsgálati eljárásban felmerült költségének megfizetésére. A felperesek a vagyonátruházási illetékfizetési kötelezettség tekintetében nem voltak egyetemlegesen kötelezettek, önálló perindítási lehetőség illette meg, így a perköltség körében sem egyetemleges jogosultak. Ezért a Legfelsőbb Bíróság az alperest fejenként kötelezte a felpereseket megillető költség megfizetésére.

A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket a pervesztes alperest az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 5. § (1) bekezdés c) pontja alapján megillető személyes illetékmentességre figyelemmel, a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-a alapján az állam viseli.

Budapest, 2011. május 12.

Dr. Madarász Gabriella sk. tanácselnök, Dr. Hajnal Péter sk. előadó bíró, Dr. Darák Péter sk. bíró