A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Bíróság

12.K.23.189/2009/40. szám.

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN !

A bíróság a Tóth és Tóth Ügyvédi Iroda (3527 Miskolc, Bajcsy-Zs. E. u. 17. szám alatti székhelyű, ügyintéző: dr. Tóth Tamás Zsolt ügyvéd) által képviselt felperes neve (felperes címe szám alatti lakos)  felperesnek, dr. Medgyesy Marianna jogtanácsos által képviselt alperes neve- mint az alperes jogelődjének neve jogutódja - (alperes címe alatti székhelyű) alperes elleni védelembe vétel tárgyában született közigazgatási határozat felülvizsgálata iránti indult perében - mely perbe alperes oldalán, pernyertesség előmozdítása érdekében beavatkozott a Lichy & Lichy Ügyvédi Iroda (3530 Miskolc, Széchenyi u. 8. I/3. szám alatti székhelyű, ügyintéző: dr. Lichy Gábor ügyvéd) által képviselt beavatkozó neve (beavatkozó címe szám alatti lakos) beavatkozó - meghozta a következő

í t é l e t e t :

A megyei bíróság a felperes keresetét   e l u t a s í t j a .

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy fizessen meg a magyar államnak az adóhatóság felhívására - a felhívásban közölt időben és módon - 16.500,- (Tizenhatezer-ötszáz) forint kereseti illetéket.

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy tizenöt napon belül fizessen meg az alperesnek és az alperesi beavatkozónak személyenként, külön-külön              10.000,- (Tízezer)  - 10.000,-  (Tízezer) forint perköltséget.

Megállapítja, hogy a felmerült 92.750,- (Kilencvenkettőezer-hétszázötven) forint szakértői díj felperes terhén marad.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I n d o k o l á s :

A bíróság az alábbi tényállást állapította meg a perben:

A ... Kerületi Bíróság 4.P.1922137/2005/30. számú ítéletével a felperes neve felperesnek, beavatkozó neve alperes ellen gyermekelhelyezés iránt indított perben a 2002. április 21-én született L. utónevű gyermeket az alperesi anya nevelésébe és gondozásába helyezte el. Az ítélet feljogosította felperes neve apát L. nevű gyermekével való kapcsolattartásra. 
A ... Bíróság, mint másodfokú bíróság 54.Pf.631314/2007/9. számú ítéletével indokolása szerint módosítással és kiegészítéssel az elsőfokú bíróság fenti ítéletét helybenhagyta.

Felperes 2008. július hó 14. napján kérelmet terjesztett elő az elsőfokú hatóságnál kiskorú felperes neve védelembe vétele iránt arra hivatkozással, hogy a gyermeket nevelő beavatkozó neve a gyermekről nem megfelelően gondoskodik.
Előadta, hogy az anyának több alkalommal javasolta, hogy a gyermek részesüljön nyelv-, zeneoktatásban, sportoljon, ennek költségeit is vállalta volna, azonban az anya ettől elzárkózott.
Az anyának felróhatóan a gyermek nem az életkorának megfelelő fejlettségű, bár életkora ezt indokolna, az iskolaérettséget nem éri el. 
Az anya megakadályozza a gyermek fejlődését, a számára jobb életkörülmények biztosítását. 
Kényelmi szempontok alapján a lakóhelyéhez legközelebbi óvodát választotta és nem a felperes javaslata szerinti, az ellátást megfelelő tárgyakban magas szinten biztosítani képes intézményt.
Az anya a gyermeknek sem testi, sem szellemi fejlődéséről nem gondoskodik megfelelően, sőt bántalmazza.
Az anya a gyermek táplálkozásáról nem megfelelően gondoskodik, illetve nem az életkorának megfelelő tévéműsorokat nézet a gyermekkel késő estig.
Nem tájékoztatja a gyermek egészségi állapotáról és nem jelöli meg, hogy milyen okból volt kórházban a gyermek.
Az anya számos esetben, amikor a gyermeket lázas betegsége miatt az óvoda nem fogadja, munkahelyére vitte magával.
Az anya a gyermeknek megfelelő körülményeket nem tudja biztosítani, elhelyezéséről nem tud gondoskodni az egészségét veszélyezteti és gyógyulását késlelteti.
Összességében az anya tartósan a gyermek érdekeivel ellentétes magatartást tanúsít, veszélyezteti fejlődését.
Kérelméhez csatolta K. M. igazságügyi szakértő felperes felkérésére 2007. május 10. napján, 2007. május 15. napján, 2007. december 11. napján, 2008. augusztus 31. napján készített szakértői véleményét.

Becsatolásra került beavatkozó neve jogi képviselőjének felkérésére K. Gy. igazságügyi szakértő 2006. február hó 17. napján kelt szakértői véleménye is.

Az elsőfokú hatóság a Gyü. 331.133-8/2008. számú határozatával kijavított, 2008. szeptember hó 3. napján kelt Gyü. 331.133-7/2008. számú határozatával a gyermek védelembe vételére irányuló kérelmet elutasította.
Alperes a 2009. február hó 9. napján kelt B-GYA/74-2/2009. számú határozatával a fenti határozatot megsemmisítette és az elsőfokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította. Megállapította, hogy az elsőfokú hatóság a tényállást nem tisztázta kellően.

A megismételt eljárás során lefolytatott bizonyítási eljárás keretében az elsőfokú hatóság tanúként hallgatta meg a gyermek ápolását, az anya akadályoztatása esetén végző közeli hozzátartozókat, az anya közvetlen munkatársait. A gyermek táplálkozásával, egészségi állapotával összefüggésben megkereste a B.-A.-Z. Megyei Kórház és Egyetemi Oktató Kórház Gyermek-egészségügyi Központ Gyermek Pulmonológiai Szakrendelő főorvosát, valamint a háziorvost. Továbbá beszerezte a Szinva Népkerti Napközi Otthonos Óvoda gyermekre vonatkozó pedagógiai véleményét és a Miskolci Családsegítő Szolgálat Regionális Módszertani Központ és Gyermekjóléti Szolgálat Megyei Módszertani Központ családgondozójának véleményét is. Kirendelte továbbá B. B. klinikai és mentálhigiénés szakpszichológust az ügyben.

Az elsőfokú hatóság a 2009. május hó 28. napján kelt 975.429-32/2009. számú határozatával kiskorú felperes neve védelembe vételére irányuló kérelmet elutasította.

Indokolásában kifejtette, hogy széleskörű bizonyítást lefolytatva arra a következtetésre jutott, hogy a gyermek édesanyja, beavatkozó neve gondozásában nem veszélyeztetett. Az anya a gyermek részére megfelelő lakás-, szociális és anyagi körülményeket biztosít, folyamatos óvodáztatásáról, iskolába történő beíratásáról gondoskodott, a gyermek beilleszkedését segítő, életkorának megfelelő szabadidős tevékenységeket biztosít számára, nevelési, gondozási tevékenysége a gyermekkel kapcsolatba került szakemberek számára átlátható, gyermekközpontú, szeretetteljes. A gyermek családi, óvodai, korosztályos kapcsolatai harmonikusak. A gyermek vidám, barátságos, de kissé szorongó. Ezért a 149/1997.(IX. 10.) Korm. rendelet 85.§ (1) bekezdése alapján a védelembe vétele iránti kérelmet elutasította.

A fenti határozat ellen felperes fellebbezést terjesztett elő. 

Fellebbezésében a lefolytatott tanúbizonyítással kapcsolatban kifogásolta, hogy a korábbi hatályon kívül helyezett határozatot hozó K.-né B. K. a tanúmeghallgatások alkalmával jelen volt. Az anya többször kísérletet tett a tanúvallomások közvetlen befolyásolására. D. K. meghallgatása elmaradt, ezt nem indokolta végzésében a hatóság.
A munkáltató megkeresését felperes indítványozta, azonban ez nem történt meg.
L. N. elmondása szerint a meghallgatásra kerülő munkatársakat beavatkozó neve jelölte meg számára, nem a családgondozó választotta ki őket, mely szelekció elfogadhatatlan.
A szakértői véleménnyel kapcsolatban kifejtette, hogy a szakértői vizsgálat időpontjáról előzetesen nem értesítették, a szakértő indítványának megfelelő nyilatkoztatását mellőzték.
A szakértői vélemény nem felel meg annak a követelménynek, miszerint a szakértői véleménynek tartalmaznia kell a vizsgálat tárgyára, a vizsgált eljárásra és az eszközökre vonatkozó részletes adatokat, ki kell terjednie a vizsgálat módszerére, szakmai ténymegállapításokra és az ebből levont következtetésekre, utalva a bizonyosságra, vagy a valószínűség fokára és a feltett kérdésekre adott válaszokra. 
Mellőzték K. M. igazságügyi szakértő meghallgatását az eljárás során. 
Kérte tanúként meghallgatni a Szinva Népkerti Óvoda korábbi és jelenlegi vezetőjét, valamint az alapeljárásban csatolt pedagógiai véleményt jegyző óvónőket. Ezen személyek meghallgatása elmaradt.
Nem került sor L. N.nek, a családgondozó részéről eljáró személynek a meghallgatására sem.
Az ügyben meghallgatott tanúk vallomásaiból azon következtetések, melyeket az elsőfokú hatóság levonni igyekezett határozatában, nem adódnak. 
Összességében nem megfelelően állapította meg a tényállást az eljárt hatóság, és abból helytelen jogkövetkeztetést vont le. Ezért a sérelmes végzés megsemmisítését és az elsőfokú hatóság új eljárásra utasítását kérte.

Alperes a 2009. július hó 16. napján kelt B-GYA/74-5/2009. számú határozatával az elsőfokú hatóság határozatát helybenhagyta.

Indokolásában a Gyvt. 68.§ (1) bekezdése, valamint 5.§ n) pontja alapján kifejtette, hogy nem kifogásolható az, hogy az ügyfél által kezdeményezett egyes bizonyítási eszközök alkalmazásától eltekintett az eljárt hatóság. 
Nem megalapozott a fellebbezés, mivel a hatóság a gyermeket esetlegesen veszélyeztető körülmények feltárására irányuló kötelezettségének eleget tett.
Megalapozottan kifogásolta felperes, hogy az eljárás során foganatosított tanúmeghallgatások alkalmával jelen volt az eljárásból kizárt ügyintéző is. A rendelkezésre álló iratok alapján azonban az állapítható meg, hogy jelenléte, illetve megjegyzései nem eredményeztek olyan eljárási szabálysértést, amely a hozott döntés megalapozatlanságát eredményezné. 
A szakértői véleménnyel és vizsgálattal kapcsolatban kifejtette, hogy felperes azt kifogásolta, hogy a 2/1988.(V. 19.) IM rendeletben támasztott követelményeknek nem felel meg a szakértői vélemény, azonban ez a jogszabály 2009. január hó 1. napjával nem hatályos. Az elsőfokú hatóság a Ket. 58.§ és 59.§-aiban foglalt, a szakértő közreműködésével kapcsolatos rendelkezéseket nem sértette meg. 
Nem járt el minderre figyelemmel a gyámhatóság törvénysértően akkor sem, amikor a szakértő felmentésére a szakvéleménye benyújtását követően, de az ügyfél által nyilatkozattételre megszabott határidő lejárta előtt sor került. 
Az sem kifogásolható, hogy a beszerzett orvosi véleményekben, illetve a családgondozó véleményében foglaltakat elfogadva, eltekintettek a véleményt nyújtó orvos, szakorvos, illetve családgondozó személyes meghallgatásától, mivel álláspontjukat írásban egyértelműen a hatóság tudomására hozták.
A szülői felügyeleti jogot gyakorló szülő jogosítványai közé tartozik, hogy mely személyeket, mely hozzátartozókat, s milyen mélységig von be a gyermekről való gondoskodásba, felügyeletbe. 
Nem merült fel olyan konkrét veszélyeztető körülmény vagy eset, mely a gyermek felügyeletének ellátásába bevont személyek magatartásának részletesebb vizsgálatát indokolta volna. 

A fenti határozat ellen a felperes a törvényes határidőn belül keresetet terjesztett elő. Keresetében alperes határozatának felülvizsgálatát, eredményeképpen a felülvizsgálni kért határozat hatályon kívül helyezését és a hatóság új eljárásra kötelezését kérte a Pp. 339.§ (1) és (3) bekezdésében foglalt rendelkezések szerint.

Kifogásolta, hogy az ügyben a hatóság a bizonyítás körét is a felperesi kérelem szűkített tartalmához igazította, számos kérdés vizsgálatát mellőzte. 
Ugyanakkor mellőzésre kerültek olyan bizonyítási indítványai, melyek a kérelemnek a szűkített tartalmára vonatkoztak. 
A megismételt eljárásban lefolytatott bizonyítás alkalmatlan a teljes körű, minden részletre kiterjedő tényállás megállapítására. 
Az ügyben felvett tanúbizonyítással összefüggésben előadta, hogy szinte kivétel nélkül jelen volt azokon K.-né B. K. korábbi ügyintéző, ezenkívül volt olyan tanú, aki a meghallgatását megelőzően pontos tájékoztatást kapott arról, hogy mi a kérelem tárgya vagy felperes korábban hogyan nyilatkozott.
Az anya is többször kísérletet tett a tanúvallomások közvetlen befolyásolására.
Az elsőfokú hatóság elrendelte D. K. meghallgatását, aztán ez elmaradt, de ennek indokát végzésében nem adta meg.
A munkáltató megkeresését a hatóság maga is indokoltnak találta, azonban ez nem történt meg. 
Kifogásolta, hogy L. N. elmondása szerint a meghallgatásra kerülő munkatársakat beavatkozó neve jelölte meg számára és nem a családgondozó választotta ki őket. 
Kitért B. B. szakértői véleményére, mellyel összefüggésben előadta, hogy a 2/1988.(V. 19.) IM rendeletben támasztott követelményeknek nem tett eleget. A szakértő részére megküldte kérdéseit, azonban az "nem kereste" jelzéssel érkezett vissza. Az eljáró hatóságok nem adták indokát, hogy miért mellőzték a szakértő nyilatkoztatását az indítványában foglaltakról.
Indítványozta K. M. igazságügyi szakértő meghallgatását a gyermeke vizsgálatai alkalmával tapasztaltakról, azonban ez mellőzésre került. 2009. március 27. napján hivatalos feljegyzés keretében rögzítették ennek az okát, ez pedig ellentétes az elsőfokú határozat indokolásával. 
Az általa csatolt szakértői véleményekkel kapcsolatban az eljárt hatóság nem foglalt állást, azokat nem értékelte. A szakértői vélemények között ellentmondás van, azonban az ellentmondás nem korlátozódik a szakvéleményekre, az jól mutatkozik a tanúvallomások, pedagógiai vélemények, családgondozói nyilatkozatok között is.
Kifogásolta a szakértői véleményt, mivel abból nem derül ki, hogy az eljáró szakértő véleménye kialakítása során kizárólag a saját vizsgálataira, a pillanatnyi keresztmetszeti státusz adataira támaszkodott. A hosszabb előzményi adatokat nem ismerte meg vagy nem vette figyelembe. Pszichológiai tény, hogy a gyermek az egyik szülő jelenlétében, engedve a pillanatnyi érzelmi nyomásnak elbillen az adott szülő irányába. Jelen esetben az anya volt jelen. Ez súlyos metodikai hiba. A leleti részben nem kerül sor a projektív próbák pontos, elkülönült leírására. A szakértő a Szondi teszt értelmezésében is fogalomzavarban volt, mint ahogy a véleményben is jelentős súlyt kap az a fogalomzavar, miszerint tesztet értelmez vagy explorál, azt el kellene döntenie. 
Nem érthető, hogy a bántalmazás kategorikus elvetése hogyan történhetett meg, és azt sem fejti ki a szakértő, hogy az általa megnevezett játékok miért alkalmasak kisgyermek számára. A játékprogramokat minősítő kijelentése azt jelenti, hogy a játékgyártó szándékosan állít elő személyiségromboló terméket. 
A szakértő felmentésére sor került a szakvéleménye benyújtását követően, mielőtt a nyilatkozattételre számára szabott határidő lejárt volna. Nem indokolja a határozat, hogy miért nem volt törvénysértő ez az eljárás. 
Kifogásolta, hogy a Szinva Népkerti Óvoda korábbi és jelenlegi vezetőjét, valamint az alapeljárásban csatolt pedagógiai véleményt jegyző óvónőket milyen okból nem hallgatta meg az eljárt hatóság. Ennek indokai sem kerültek kifejtésre.
A gyermek táplálkozásával összefüggésben teljesített megkeresések nem terjednek ki a felperes indítványában szereplő kérdésekre, és a kezelésben résztvevő személyek személyes meghallgatása is elmaradt. Az orvosok által becsatolt nyilatkozatok minden konkrétumot mellőznek.
Nem került sor L. N.nek, a családgondozó részéről eljáró személynek a meghallgatására sem.
A közvetlen hozzátartozók megerősítették, hogy az anya csak a felperes által indított eljárásokról való tudomásszerzést követően kezdett foglalkozni a gyermekkel.
Semmilyen adattal nem került hitelt érdemlően alátámasztva az, hogy a gyermek nyelvet tanul, sportol, szabadidős programokon vesz részt, és az sem igazolt, hogy a gyermeke táplálkozásáról, mindannak a körülményeiről megfelelően gondoskodik.
Azt sem értékelte a hatóság, hogy F. E.-né a nyilatkozattételt részlegesen megtagadta.
A tanúvallomásokból nem adódnak azok a következtetések, amelyeket a hatóság levonni igyekezett határozatában.
A tényállást nem megfelelően, hiányosan állapította meg az eljárt hatóság, és  levont jogkövetkeztetése sem megfelelő.

Alperes érdemi ellenkérelmében határozati indokait megismételve, azokat fenntartva, felperes keresetének elutasítását kérte.

Felperes keresete az alábbiak szerint megalapozatlan.

A per tárgyát alperes határozatának törvényességi felülvizsgálata képezte a Pp. XX. fejezetében szabályozott közigazgatási per keretében. A bíróság ítéletében arról döntött, hogy alperes határozata az irányadó anyagi jogszabályban foglaltaknak megfelel-e, illetőleg megállapítható-e olyan lényeges eljárási szabálysértés, amely az ügy érdemére nézve is kihatással volt.

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.) 68.§ (1) bekezdése szerint, ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.

A Gyvt. 5.§ n) pontja szerint a veszélyeztetettség olyan - magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult - állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza.

A fenti jogszabályhelyek alapján megállapítható, hogy a gyámhatóság feladata eljárása során annak vizsgálata volt, hogy megállapítható-e olyan gondozó szülői magatartás, mulasztás vagy valamely körülmény, és annak fennállása következtében kialakult-e olyan állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza.

A bíróság a rendelkezésre álló iratok, adatok alapján megállapította, hogy az első fokon eljárt hatóság széleskörű bizonyítási eljárást folytatott le e vonatkozásban. 

Vizsgálta a gyermek környezetében élő személyek (a gyermek ápolását, gondozását az anya akadályoztatása esetén végzők) tanúként történő meghallgatása útján, hogy tapasztalható-e kiskorú felperes neve gyermek nevelése során az anya részéről olyan magatartás vagy mulasztás, illetve megállapítható-e olyan körülmény, amely a gyermek  gondozó szülő részéről történő veszélyeztetettségére utal.

Tanúként hallgatta meg továbbá a gyámhatóság a munkáltató megkeresése alapján közölt közvetlen munkatársakat azzal összefüggésben, hogy előfordult-e a felperesi kérelemben foglalt azon állítás, hogy az anya a lázas beteg gyermeket a munkahelyére viszi magával, mivel az óvoda nem fogadja.

A gyermek táplálkozásával, egészségügyi állapotával, gyógykezelésével kapcsolatos kérdések körében megkeresést nyert a háziorvos, valamint a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Kórház és Egyetemi Oktató Kórház Gyermek-egészségügyi Központ Gyermek Pulmonológiai Szakrendelő főorvosa, mint kezelőorvos.

Ezenkívül beszerezte az eljárt hatóság a Szinva-Népkerti Napköziotthonos Óvodának a gyermekre vonatkozó pedagógiai véleményét, továbbá a Miskolci Családsegítő Szolgálat Regionális Módszertani Központ és Gyermekjóléti Szolgálat Megyei Módszertani Központ családgondozóját, akit kiegészítő dokumentáció megküldésére is felhívott.

A gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésével összefüggésben közvetlen információval rendelkező személyek, szervek tanúvallomásait és nyilatkozatait tehát a gyámhatóság beszerezte. 
Azt, hogy a gondozó szülő akár a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolná vagy akadályozná az így rendelkezésre álló bizonyítékok nem támasztják alá.

A tanúként meghallgatott személyek nem tettek említést olyan anyai magatartásról, amely a gyermek veszélyeztetettségére utalna, a gyermek fizikai, egészségügyi állapotával kapcsolatban rendelkezésre álló bizonyítékokból pedig helytállóan jutott a hatóság arra a következtetésre, hogy a gyermek iskolaérett (iskolaérettséget vizsgáló pszichológus és óvodapedagógusok véleménye), testileg és szellemileg fejlett. A háziorvos és a kezelőorvos véleménye alapján megállapítható, hogy az anya a gyermek gyógykezelését megfelelően biztosítja, asztmás tünetei alkalmával gondozásra viszi, a vizsgálatokon megjelenik a gyermekkel, az orvosi tanácsokat, utasításokat betartja. 

A megkeresett családgondozó is akként foglalt állást, hogy a gyermek veszélyeztetettsége nem áll fenn, az anya háztartásában testi, értelmi, érzelmi, erkölcsi fejlődése biztosított, sem hatósági intézkedésre, sem alapellátás keretein belüli családgondozásra nincs szükség. 

A gyámhatóság által meghallgatott H. H. és N.-né T. K. - alperesi beavatkozó munkatársai - cáfolták a felperes azon állítását, hogy az anya a gyermeket beteg állapotában beviszi munkahelyére. 

Felperesi kérelemnek azon állításával összefüggésben, hogy a gyermek késő estig televíziót néz, ráadásul nem az életkorának megfelelő filmeket és műsorokat, ugyancsak nem merült fel adat a bizonyítási eljárás során. 
Az elsőfokú gyámhatóság ezzel összefüggésben, valamint azzal a felperesi állítással összefüggésben, hogy a gondozó szülő általi bántalmazás megállapítható e, kirendelte B. B. klinikai és mentálhigiénés szakpszichológust. 
A pszichológus véleménye szerint a gyermek bántalmazására utaló jel nem explorálható, a gyermek este 10 óráig nézheti a tévét mindkét szülőjénél, a tévében életkori csoportjának készült műsorokat néz.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 50.§ (1) bekezdése szerint a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni.

Ugyanezen § (6) bekezdése szerint a hatóság a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.

A bíróság a fent ismertetett bizonyítási eljárással összefüggésben kiemeli, hogy az eljárt gyámhatóság rendkívül széleskörű és részletes bizonyítási eljárást folytatott le az ügyben. 
Kiemelendő az is, hogy a hatóság által beszerzett bizonyítékok nem támasztották alá a veszélyeztetettség tényét. 

A hatóság által lefolytatott bizonyítási eljárás során keletkezett bizonyítékokkal szemben csupán a felperes által csatolt magánszakértői vélemény tartalmazott ellentétes állításokat. Ezen magánszakértői vélemény a hatóság által beszerzett, B. B. által készített igazságügyi szakértői véleménnyel ellentétes volt.
 
A bíróság kiemeli, hogy az első és másodfokú határozatok meghozatalakor hatályban volt és így alkalmazandó Ket. nem tartalmazta még azt a 2009. október hó 01. napjától hatályos módosítást, amely előírja a hatóság részére, hogy ha a szakvélemény más szakértő véleményével ellentétben állónak látszik, a szakértő köteles a hatóság felhívására a szükséges felvilágosítást megadni (2010. október 1-től hatályos Ket. 59.§ (4) bek.)

Indokolt lett volna azonban a Ket 50.§ (1) bekezdés szerinti tényállás-tisztázási kötelezettség keretében megkísérelnie eljárása során a gyámhatóságnak tisztázni (pl. a kirendelt szakértő  meghallgatásával) azt, hogy a szakvélemények közötti eltérés mire vezethető vissza.
Kétségtelen tény, hogy a felperes által csatolt szakértői vélemény magánszakértői vélemény, amely nem ugyanazzal a súllyal vehető figyelembe, mint a hatóság által kirendelt szakértő véleménye, azonban a bizonyítékok között az is értékelendő, függetlenül attól, hogy felperes 2009. április 29. napján érkeztetett beadványában előadta, hogy nem vitatja a K. M. szakértő által készített véleményének megítélését a jelen eljárás vonatkozásában, azonban bizonyítékként kérte azt értékelni.

Az állandó bírói gyakorlat szerint eljárási jogszabálysértés miatt csak akkor van helye hatályon kívül helyezésnek, ha az eljárási jogszabálysértés jelentős, és a döntés érdemére is kihat, s a bírósági eljárásban nem orvosolható (Legfelsőbb Bíróság KK 31. szám állásfoglalás)

A bíróság ezért a perben igazságügyi szakértői bizonyítást rendelt el, mellyel a fenti eljárásjogi jogszabálysértést orvosolta. A perben kirendelt igazságügyi szakértő véleményét a bíróság aggálytalannak tartotta.
 
Rámutat a bíróság, hogy a valamelyik fél által felkért magánszakértői vélemény nyilvánvalóan a felkérést adó személy szemszögéből és tájékoztatása alapján véleményezi a gyermek körülményeit, ezért a hatóság által kirendelt független szakértő szakértői véleménye képezheti az objektív döntés alapját. 
B. I. igazságügyi pszichológus szakértő rendkívül körültekintően eljárva a szakértői vizsgálatról mind az alperesi beavatkozót, mind a felperest értesítette, a gyermek vizsgálatát úgy folytatta le, hogy közben mindkét szülője várta. Ezt követően mind az alperesi beavatkozót, mind a felperest meghallgatta a szakértő. Szakértői véleményét a közigazgatási eljárás és a jelen per iratainak ismeretében terjesztette elő. 

A bíróság a kifejtettek alapján megállapította, hogy - bár konkrét hivatkozást e tekintetben a felperes nem terjesztett elő - nem megalapozott a felperes azon előadása, hogy a perbeli szakértő előterjesztett szakértői véleménye nem tesz eleget a 2005. évi XLVII. törvény és a 3/2008. IM rendelet, helyesen 31/2008.(XII. 31.) IRM rendelet rendelkezéseinek. 

A perben kirendelt B. I. igazságügyi pszichológus szakértő alátámasztotta a közigazgatási eljárás során kirendelt B. B. igazságügyi szakértő véleményében foglaltakat, hiszen megállapította, hogy az anya-gyermek kapcsolat stabil, kölcsönös szereteten alapuló, kiegyensúlyozott kötődésnek tekintendő, a kisfiú pszichés státusza alapján nem igazolható, hogy rendszeresen késő estig a televíziót nézi és benne korának nem megfelelő műsorokat. A vizsgálat eredményei a gyermek bántalmazását sem igazolták és rögzítette a szakértő azt is, hogy kiskorú felperes neve fejlődési jellemzői alapján megfelelő gondozásban és nevelésben részesül az anyai családban. 
A szakértő arra a következtetésre jutott, hogy a gyermek egészséges fejlődését veszélyeztető anyai magatartás a vizsgálat alapján nem állapítható meg.

A szakértő rögzítette, hogy B. B. igazságügyi szakértő szakértői véleményével egyetért, a szakértői vélemény a szakértői tevékenységet definiáló módszertani leveleknek, etikai elvárásoknak és jogszabályoknak megfelel, a szakértőhöz intézett kérdésekre fókuszálva állította össze a vizsgálati metodikát, ismertette a részeredményeket és alkotta meg véleményét. Több módszert alkalmazott, melyeket felsorolásszerűen ismertetett. Az anyukától tájékozódott a gyermek fejlődési adatairól, a gyermeket explorálta és pszichológiai tesztekkel vizsgálta. A feltett kérdésekre egyértelmű, világos, tömör, ellentmondásmentes válaszokat adott vizsgálatai eredményei alapján. Véleményét az előzményi adatok ismeretében alkotta meg.
A szakértő szerencsésebbnek tartotta volna, ha a gyermek számára mindkét szülői háttér jelenlétét biztosítja B. B. igazságügyi szakértő és mindkét szülőt kikérdezi fejlődésére vonatkozóan. Ez azonban nem róható fel a szakértőnek, hisz a szakértő szabadon választhatja meg az adott ügyben releváns vizsgálati módszereket. 

A magánszakértői véleményekkel összefüggésben a szakértő idézte a felperesi apa 2009. augusztus 24-én kelt keresetlevelének 5. oldal 3. pontját és rögzítette, hogy álláspontja szerint a felperesi apa keresetleveléből kiemelt alapvető pszichológiai tény jelentőséggel bír, azaz a gyermeket annak a szülőnek a kimondott és ki nem mondott elvárásai, érzelmi hatása és szorongásai uralják, amelyik szülő vizsgálatát kezdeményezi, szorgalmazza, aki várja őt a vizsgálat után. 
Előadta, hogy tapasztalatai alapján a gyermek számára az az optimális helyzet, amikor kétszemélyes szituációban történik meg a vizsgálata és eközben mindkét szülője a háttérben, a váróhelyiségben tartózkodik. 
A magánszakértői vélemények ezzel szemben egy irányból tekintik, tárják fel, elemzik és véleményezik a gyermek érzelmi helyzetét és körülményeit. Az anyuka felkérésére készült magánszakértői vélemény lényegében minden gyermeket érintő problémát az apuka magatartására vezet vissza, az apuka felkérésére készült magánszakértői vélemények lényegében minden gyermeket érintő problémát az anyuka magatartására vezetnek vissza.
A magánszakértői véleményekből egyértelműen kitűnik, hogy szétválasztódik a jó és a rossz, és ez a hasítás nem kedvez a vizsgálati eredmények egybevetésén alapuló, differenciált szakértői szemléletnek és gondolkodásnak. 
Véleménye szerint tehát a gyermeknek sem és a szakértőknek sem volt optimális az a körülmény, amelyben a szakértői vélemények megszülettek. 

A bíróság B. I. igazságügyi pszichológus szakértő véleményét aggálytalannak találta, ítélkezése alapjául elfogadta, ugyanis a szakértő a bíróság által feltett valamennyi kérdésre kimerítően válaszolt, okszerű, logikus és ellentmondásmentes szakértői véleményt terjesztett elő, mellyel megerősítette a közigazgatási eljárás során kirendelt szakértő véleményét. 

A fenti szakértői véleményre felperes tett észrevételt, melyben előadta, hogy a szakértő véleménye saját hivatkozása alapján is ellentétes a felek által korábban beszerzett szakértői vélemények megállapításaival, ezért ennek az ellentmondásnak a feloldása érdekében kérte az alapügyben eljárt B. B. szakértő, valamint K. M., mint tanú meghallgatását, valamint a perbeli igazságügyi szakértő meghallgatását oly módon, hogy ezen személyek meghallgatására egyidejűleg kerüljön sor, továbbá az ifj. felperes neve által a vizsgálatok alkalmával készített rajzok, tesztek eredetben történő becsatolását, mivel a gyermek a szakértői véleményben foglaltaktól eltérően tájékoztatta a felperest ezen rajzokkal, tesztekkel összefüggésben.
A bíróság kiemeli, hogy két ellentétes szakértői vélemény feloldása végett került sor szakértői bizonyításra a perben, mivel a bíróság a szakértői bizonyítást eleve, kifejezetten a magánszakértői vélemények és B. B. szakértői véleménye közötti ellentmondások feloldása végett rendelte el (22. sorszám alatti végzés 3. oldal 8. pont). Ebből következően nyilvánvaló, hogy a perbeli szakértő véleménye vagy a felperes által felkért magánszakértő, vagy a közigazgatási eljárás során kirendelt szakértői véleménnyel végkövetkeztetése szempontjából ellentétesnek kellett lennie, hiszen az ellentétes szakvélemények feloldása végett került sor szakértői bizonyításra a perben. 
Az a felperesi észrevétel ezért, miszerint a szakértő véleménye saját hivatkozása alapján is ellentétes a felek által korábban beszerzett szakértői vélemények megállapításaival, nem a perben kirendelt szakértő véleményére tett konkrét, érdemi észrevétel. A szakértői vélemény konkrét megállapításaira konkrét észrevételt felperes nem tett.  Ezen az alapon tehát a perben kirendelt szakértő tárgyalásra történő idézése indokolatlan volt.

A bíróság a közigazgatási eljárás során becsatolt magánszakértői véleményeket, csakúgy, mint B. B. szakértő szakértői véleményét a perben kirendelt szakértő részére megküldte, azokat B. I. igazságügyi szakértő megismerte, s azok alapján terjesztette elő szakértői véleményét. 
A szakértő a szakértői vélemények közötti ellentmondás okaira vonatkozóan, a bíróság által feltett kérdésre egyértelmű, logikus, aggálymentes választ adott. Mivel a felperes a szakértői véleménnyel összefüggésben e tekintetben sem tett érdemi, konkrét észrevételt, a bíróság nem látta indokát annak, hogy az írásban, a szakértői vélemények közötti ellentmondással összefüggésben tett szakértői előadást szóban is megismételtesse a perbeli szakértővel.

Összességében tehát a felperes 31. sorszám alatti beadványában érdemi észrevételt a szakértői véleménnyel összefüggésben nem terjesztett elő, a szakértő a szakértői vélemények közötti ellentmondás tekintetében aggálymentes, okszerű indokát adta annak, hogy mi eredményezte az ellentmondást a közigazgatási eljárásban, ezért e tekintetben a bíróság a felperesi bizonyítási indítványok teljesítését nem látta indokoltnak. Ezen okból nem látta szükségesnek a szakértői vélemény alapját képező tesztek, illetve rajzok becsatolását sem.

Ennek következtében a bíróság azt állapította meg, hogy a gyámhatóság által lefolytatott széleskörű bizonyítási eljárás, valamint a jelen per adatai alapján is az állapítható meg, hogy a gyámhatóság előtti eljárás során foganatosított megkeresések, tanúmeghallgatások, a hatóság által kirendelt szakértő véleménye, valamint a perben lefolytatott bizonyítási eljárás adatai semmilyen értelemben nem támasztják alá a gyermek anya által történő veszélyeztetettségét. 
Ezen, az eljárás során rendelkezésre álló bizonyítékokkal szemben mindösszesen a felperesi magánszakértői vélemény áll.
Ezen szakértői véleményt azonban a bíróság a már kifejtettek szerint nem fogadta el, figyelemmel a közigazgatási eljárásban és a perben lefolytatott szakértői bizonyításra. 

A felperes által a gyámhatóság előtt becsatolt, 2009. május hó 29. napján kelt és a gyámhatósághoz 2009. június hó 2. napján érkezett beadványa mellékleteként előterjesztett rajzzal összefüggésben a bíróság rámutat arra, hogy alperesi beavatkozó tagadta azt, hogy a rajzot ő készítette. Semmilyen adat, bizonyíték nem áll rendelkezésre azzal kapcsolatban, hogy az anya a gyermek fejlődését (akár szexuális értelemben) valamely módon negatívan befolyásolta volna, ezt felperes sem bizonyította. 

A felperes 6. sorszám alatti beadványának mellékletét képező feljelentések, illetve rendőri jelentés a jelen ügy eldöntése szempontjából jelentőséggel bíró kérdés, azaz a gyermek veszélyeztetettsége szempontjából nem tartalmaz értékelhető bizonyítékot. 

A felperes által 12.K.23.189/2009/9/F/2. szám alatt csatolt ambuláns leletre  B. I. igazságügyi szakértő kitért szakértői véleményében, rögzítve, hogy a gyermek lelki egészségére kihat a szülők közötti peres folyamattá növekedett konfliktus, a kisfiút a szülők közötti feszültségek mentálisan megterhelik és érzelmileg nehezebben tud közlekedni közöttük. Ebből eredően érzelmi elbizonytalanodásra, szorongás hátterű indulat labilitásra (elutasító, dühös, kezelhetetlen viselkedés) hajlamos lehet.

A felperes további kereseti előadásával kapcsolatban a bíróság az alábbiakat emeli ki.

A bíróság a rendelkezésre álló okiratok alapján azt állapította meg, hogy a gyámhatóság a felperes kérelmében foglaltak mentén folytatta le a bizonyítási eljárást, hivatalból vizsgálta a kérelemben foglaltakat,  és széleskörű bizonyítást folytatott le annak érdekében, hogy a gyermeket esetlegesen veszélyeztető körülményeket feltárja. Ahogyan arra már utalt a bíróság, a felperesi előadás szerinti anyai bántalmazás, illetve az anya nevelésével összefüggésben a gyermek értelmi, érzelmi, erkölcsi, fizikai veszélyeztetettsége tekintetében folytatta le a bizonyítási eljárást a hatóság.

Kiemeli a bíróság e körben, hogy a Ket. 50.§ (5) bekezdése szerint az eljáró hatóság maga választja meg a bizonyítási eszközöket, szem előtt tartva a tényállás tisztázására vonatkozó kötelezettségét. Ennek megfelelően az ügyfél által felajánlott bizonyítási eszközök közül azokat teljesíti, amelyeket úgy ítéli meg, hogy az ügy eldöntése szempontjából jelentőséggel bír.

Helytállóan hivatkozott arra a felperes, hogy amennyiben az ügyfél által felajánlott bizonyítást mellőzi, úgy azt határozatában indokolnia kell. Azonban az alperes is helytállóan utalt arra, hogy az a körülmény, hogy az elsőfokú hatóság nem adta indokát az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítási eszközöknek, önmagában nem alapozza meg a döntés megsemmisítését és új eljárásra utasítás szükségességét.

A lefolytatott tanúbizonyítással összefüggésben a bíróság utal arra, hogy a felperes K.-né B. K., eljárásból kizárt ügyintézővel összefüggésben tett előadását az alperes másodfokú határozatában elbírálta. A bíróság ezzel összefüggésben azt emeli ki, hogy megállapítható, hogy a közigazgatási eljárás során a kizárást követően eljárt T.-né Sz. K. volt az, aki a jegyzőkönyvek tanúsága szerint a tanúmeghallgatások során eljárt, a tanúkhoz a kérdéseket feltette, és a tanúmeghallgatásokat lefolytatta. 
Ennek következtében alperes helytállóan állapította meg határozatában, hogy nem állapítható meg a rendelkezésre álló iratok alapján olyan eljárási szabálysértés, amely a döntés megalapozatlanságát eredményezné. 

A bíróság nem találta indokoltnak az elsőfokú eljárás során írásbeli véleményt nyújtó orvos, szakorvos, családgondozó, óvodapedagógus tanúként történő meghallgatását. Nem követett el eljárási szabálysértést az elsőfokú gyámhatóság sem azzal, hogy ezen személyeket tanúként nem hallgatta meg. Az általuk szolgáltatott okiratok ugyanis a hatóság megkeresésében foglaltakra egyértelmű, konkrét választ adnak. A gyámhatóság ezen okiratokat a tényállás megállapításakor felhasználta és értékelte. Az okiratok tartalma alapján olyan ellentmondás vagy egyéb körülmény, amely az okirat kiállítójának tanúként történő meghallgatását indokolttá tette volna, nem merült fel az eljárás során.

Az alperesi beavatkozó közvetlen munkatársainak tanúként történő meghallgatásával összefüggésben a felperes által a keresetben előadottakra vonatkozóan a bíróság rámutat, hogy a munkáltató a hatóság megkeresésére közölte az alperesi beavatkozó közvetlen munkatársainak a nevét az eljárt gyámhatósággal, és ez alapján idézte meg a hatóság a tanúkat. 
D. K. tanúként történő meghallgatására azért nem került sor, mert a munkáltató közlése szerint gyermeket vár, ezért táppénzes állományban volt. Az, hogy külön erre a hatóság határozatában nem tért ki, nem jelent az ügy érdemére kiható eljárási jogszabálysértést.

Összességében tehát a bíróság arra a következtetésre jutott, hogy a gyámhatóság által lefolytatott rendkívül alapos bizonyítási eljárás nem tárt fel olyan gondozó szülői magatartást vagy mulasztást, vagy ezeknek következtében előállott állapotot, amely a gyermek veszélyeztetettségét okozná és az ügy érdemére kiható, nem orvosolható eljárási jogszabálysértést sem állapított meg.

A bíróság kiemeli, hogy a gyermek veszélyeztetettségének vizsgálatánál az eljárás tárgyát nem az képezi, hogy a gyermek testi, értelmi, érzelmi, valamint erkölcsi fejlődése melyik szülő esetén biztosított nagyobb mértékben, hanem egy olyan, kifejezetten súlyos magatartást vagy mulasztást jelent a gondozó szülő részéről, amely alkalmas lehet arra, hogy a gyermeket veszélyeztesse és így az a hatóság intézkedését igényli azáltal, hogy a gyermeket védelembe veszi. 

Nem vonható ebbe a körbe az, hogy a gyermek oktatásával, szellemi, egészségi fejlődésével kapcsolatos (nyelvtanulás, sportolás, stb.) döntés meghozatala a szülői felügyeleti jogot gyakorló szülő joga. Hiszen a szülői felügyeleti jogot gyakorló szülő arra irányuló joga fennáll, hogy mely személyeket, mely hozzátartozókat és milyen módon vonja be a gyermekről való gondoskodásba, a gyermek felügyeletébe. 
E körben helytállóan állapította meg alperes határozatában, hogy a gyermek felügyeltének ellátásába bevont személyek tekintetében nem merült fel olyan körülmény, amely ezek magatartásának részletesebb vizsgálatát indokolta volna. 

A gyámhatóság tehát alappal jutott arra a következtetésre a beszerzett pszichológusi, óvodapedagógusi, a családgondozó, illetve a körzeti gyermekorvos, valamint a GYEK főorvosának véleménye, továbbá a tanúmeghallgatások alapján, hogy az anya a gyermek részére megfelelő lakás-, szociális és anyagi körülményeket biztosít, óvodáztatásáról, iskolába történő beíratásáról gondoskodott, a gyermek beilleszkedését segítő, életkorának megfelelő szabadidős tevékenységet biztosít számára, és nevelési, gondozási tevékenysége a gyermekkel kapcsolatba került szakemberek által nem kifogásolt. 

A magánszakértői vélemény és a közigazgatási eljárás során kirendelt igazságügyi szakértő véleménye közötti ellentét a perben lefolytatott szakértői bizonyítással feloldásra került, ennek következtében a bíróság jogszabálysértés hiányában megállapította, hogy a felperes keresete megalapozatlan, ezért azt elutasította.

A bíróság jelen ítéletében már kifejtette, hogy miért mellőzte K. M., B. B. és B. I. szakértők tanúként történő meghallgatását felperes indítványára, e helyt fejtette ki azt is, hogy a perben kirendelt pszichológus szakértői véleményét milyen okból fogadta el, ennek következtében pedig új szakértő kirendelése indokolatlan volt a perben.
Teljességgel szükségtelennek mutatkozott T.-né Sz. K. főtanácsos tanúként történő meghallgatása, hiszen ő az első fokú eljárás soránt, mint ügyintéző járt el az elsőfokú közigazgatási szerv részéről, tanúként történő meghallgatását semmi nem indokolta. 
Indokolatlannak tartotta a bíróság dr. M. P., ... Város Önkormányzatának Jegyzőjének, valamint F. V. ... város volt alpolgármesterének tanúként történő meghallgatását is, hiszen a jelen üggyel összefüggésben érdemi információval nem szolgálhatnak.

A perköltségviselés az alábbiak szerint alakult a perben.

Felperes pervesztes lett, alperes és alperesi beavatkozó pernyertes lett. 

Mivel a per tárgyi illetékfeljegyzési jogos, a kereseti illetéket felperes helyett a magyar állam előlegezte, a bíróság pedig kötelezte a Pp. 78.§ (1) bekezdése, valamint az Itv. 59.§ (1) bekezdése, a 6/1986.(VI. 26.) IM rendelet 13.§ (2) bekezdése, valamint 15.§ (1) és (3) bekezdése alapján a felperest a kereseti illeték magyar állam javára történő megfizetésére.

Kötelezte továbbá a bíróság a jogtanácsossal eljárt alperes, valamint a jogi képviselővel eljárt alperesi beavatkozó részére - személyenként külön-külön - a Pp. 75.§ (2) bekezdése, a Pp. 78.§ (1) bekezdése, valamint a Pp. 83.§ (1) bekezdése, továbbá a 32/2003.(VIII. 22.) IM rendelet 3.§ (2) bekezdés a) pontja alapján a képviselettel felmerült költség megfizetésére is.

Megállapította a bíróság, hogy a felperes által előlegezett szakértői díjat a Pp. 78.§ (1) bekezdése alapján a felperes köteles viselni, ezért az általa előlegezett szakértői díj a terhén marad.

Az ítélet elleni fellebbezési jogot a Pp. 340.§ (1) bekezdése zárja ki.

Miskolc, 2010. évi november hó 9. napján.

							          dr. Demjén Péter sk.
                                                                                      mb. bíró

A kiadmány hiteléül:

   mb. tisztviselő