B MegyeiBíróság

21.P.22.278/2006/7.szám

A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!

A B Megyei Bíróság felperesi képviselő neve felperesi képviselő címe szám alatti székhelyű ügyvéd által képviselt felperes neve felperes címe szám alatti lakos felperesnek, alperesi képviselő neve jogtanácsos által képviselt alperes neve alperesi képviselő címe. szám alatti székhelyű alperes ellen közigazgatási jogkörben okozott kár megtérítése iránti perében meghozta a következő 

í t é l e t e t :

A bíróság kötelezi az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek tizenöt napon belül 1.107.722.- (Egymillió-egyszázhétezer-hétszázhuszonkettő) forintot, valamint ezen összegből 619.000.- (Hatszáztizenkilencezer) forint után 1999. október 29. napjától 2001. december 31. napjáig évi 20 (húsz) százalékos, 2002. január 1. napjától 2004. december 31. napjáig évi 11 (tizenegy) százalékos, míg 2005. január 1. napjától a késedelemmel érintett időszakok naptári félévenkénti utolsó napján esedékes, a jegybanki alapkamatnak megfelelő mértékű késedelmi kamatot a kifizetés napjáig számítottan.

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy fizessen meg a felperesnek tizenöt napon belül 66.000.- (Hatvanhatezer) forint perköltséget, melyből az általános forgalmi adó összege 11.000.- (Tizenegyezer) forint.

A felmerült 66.460.- (Hatvanhatezer-négyszázhatvan) forint eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül a Debreceni Ítélőtáblához címzett, de a B Megyei Bíróságnál három példányban benyújtható fellebbezéssel lehet élni.

A fellebbezési eljárás jogi képviselő köteles.

A másodfokú bíróság az ítélet ellen irányuló fellebbezést tárgyaláson kívül bírálja el, ha 
- a fellebbezés csak a kamatfizetésre, a perköltség viselésére vagy összegére, illetve a meg nem fizetett illeték vagy állam által előlegezett költség megfizetésére vonatkozik; 
- a fellebbezés csak az ítélet indokolása ellen irányul,
- a felek azt kérték,
a megítélése szerint - tekintettel a fellebbezési (csatlakozó fellebbezési) kérelemben illetve fellebbezési ellenkérelemben foglaltakra, - az ügy eldöntése tárgyaláson kívül is lehetséges. 

I n d o k o l á s :

Perben nem álló O.K. és a Rt. 1.. között 1999. május 5. napján adásvételi szerződés jött létre a rendszám 1. forgalmi rendszámú DAEWO NEXIA típusú gépjármű tekintetében. A vételár kifizetéséhez a Rt. 1..-vel megkötött hitelszerződés alapján O.K. 920.000.- Ft hitelt vett fel. A hitelszerződés 11. pontjában a szerződő felek a hitelező követelésének biztosítására vételi jogot alapító szerződést kötöttek. A vételi jog biztosítására elidegenítési és terhelési tilalmat is kikötöttek, mely a gépjármű forgalmi engedélyébe bejegyzésre került. A hitelező, a Rt. 1.. a vételi jogot csak a hitelt felvevőhöz, O.K.hoz intézett írásbeli nyilatkozattal gyakorolhatja. 

O.K. a hitel törlesztő részleteit nem fizette, ezért a Rt. 1.. a szerződést 1999. október 7. napján felmondta. A hitelező megbízottja megkísérelte a hitelszerződés felmondását követően a gépjármű átvételét, de az nem vezetett eredményre, mert O.K. a gépjárművet nem tudta kiadni, ugyanis miután a S Rendőrkapitányság a Rt. 1. aláírású levél alapján a forgalmi engedélyből az elidegenítési és terhelési tilalmat törölte, a gépkocsi értékesítése érdekében több adásvételi szerződés készült, amelyekben eladóként mindegyikben O.K. került feltüntetésre, de a vevő neve és a gépkocsi vételára nem nyert feltüntetést. A tulajdon-változások a gépjármű forgalmi engedélyében átvezetésre nem kerültek.

Az adásvételi eljárások során 1999. szeptember 25. napján kelt meghatalmazással O.K. M.I.t bízta meg a gépkocsi értékesítésével, de közöttük adásvételi szerződés is létrejött, melynek dátuma nem olvasható. M.I. 1999. október 5. napján társmeghatalmazást írt alá T.I. részére, melyben a tulajdonát képező DAEWO NEXIA típusú személygépkocsi értékesítésével bízta meg. Ezt követően T.I. 1999. október 25. napján ugyancsak társmegbízási szerződést írt alá T.T. részére, melyben most már az ő tulajdonát képező gépjármű eladására jogosította fel. T.T. a gépkocsival és a meghatalmazással az Kft.1.-vel kötött bizományosi megállapodást a gépjármű értékesítésére 1999. október 26. napján. 

Ugyanekkor tekintette meg a felperes a gépjárművet és egyeztek meg a gépjármű adásvételéről, majd a vételárat másnap egy összegben meg is fizette az eladónak. 
Az eladó ugyanazt az adásvételi szerződést töltötte ki, amelyen csak O.K. neve és adatai szerepeltek. Kitöltéskor csak a felperes nevét írták be a szerződésbe, a vételárat nem jelölték meg, de átadásra került a gépjármű forgalmi engedélye, eredetiség vizsgálatának igazolása és az adásvételi szerződés. Felperes a vételárat kifizette, a gépjárművet birtokba vette. 

Felperes a gépjármű tulajdonjogának a forgalmi engedélyben való átírása végett megjelent az Ói Rendőrkapitányságon 1999. október 29. napján, amikor is az Ói Rendőrkapitányság a gépjárművet lefoglalta, mivel az körözés alatt állott. A gépkocsit a felperes őrzésében hagyták. Felperes a lefoglalás ellen panasszal nem élt. Később a gépjárművet a felperes környezetéből elszállították. 

A S Városi Rendőrkapitányság bü.szám 1. határozatával a foglalás megszüntetéséről rendelkezett. Határozata indokolásában megállapította, hogy a bűncselekmény tárgyát képező gépjármű kinek a tulajdona és azt a Rt. 1.. részére rendelte kiadni. 
Felperes a lefoglalás megszüntetése és a gépjármű kiadásáról rendelkező határozat ellen panasszal élt. Panaszát a Gyi Városi Ügyészség B.1. számú határozatával elutasította. Határozata indokolásában kifejtette, hogy a nyomozás jelenlegi szakaszában a gépjármű kétséget kizáró tulajdonosát nem lehet megállapítani, de a gépjármű eredeti tulajdonosa, a Rt. 1.. A vételi jogát a gépkocsi jogellenes értékesítése miatt nem gyakorolhatta, ezért az eredeti tulajdonos részére rendelte kiadni. 
Kifejtette határozatában azt is, hogy csak az eljárás befejezése után lehet előreláthatólag dönteni abban a kérdésben, hogy a gépkocsin ki, mikor szerzett tulajdonjogot, ki volt jóhiszemű vevő. 

A Rt. 1.. a gépjármű kiadását követően 2003. augusztus 12. napján azt értékesítette. 

Felperes alperessel szemben a B Megyei Bíróság előtt kártérítés megfizetése iránt pert indított, mely perben a B Megyei Bíróság határozat szám 1. ítéletével kötelezte alperest 1.399.000.- Ft és ezen összegnek 1999. október 29. napjától a kifizetés napjáig számított késedelmi kamatai megfizetésére.

Alperes fellebbezése folytán lefolytatott jogorvoslati eljárásban a Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága, mint másodfokú bíróság határozat szám 2. végzésével az első fokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezte, és a pert megszüntette. Határozatának indokolásában kifejtette, hogy az államigazgatási jogkörben okozott kár megtérítésére irányuló perekben kialakult ítélkezési jogelvek értelmében az államigazgatási szervvel szemben a szerződésen kívüli kártérítési igény mindaddig idő előtti, amíg a károsult a szerződésen, illetve a tulajdonjogán alapuló követelését a kötelezettel szemben nem érvényesítette. Csak ennek eredményeként lehet ugyanis azt megállapítani, hogy a felperest érte-e olyan kár, amely a kötelezettől nem hajtható be és ezért az államigazgatási szervvel szemben érvényesíthető.

Felperes ezt követően tulajdonjog megállapítása, kártérítés és jogalap nélküli gazdagodás jogcímén terjesztett elő kereseti kérelmet az alperessel szemben a Pesti Központi Kerületi Bíróság előtt. Az első fokú bíróság felperes kereseti kérelmét elutasította. Felperes az ítélet ellen fellebbezéssel élt és a jogorvoslati eljárásban a Fővárosi Bíróság, mint másodfokú bíróság határozat szám 3. ítéletével az első fokú bíróság ítéletét megváltoztatva kötelezte a Rt. 1..-t 780.000.- Ft, valamint ezen összegnek 2003. augusztus 26. napjától számított törvényes mértékű kamatai megfizetésére. 

Felperes miután a gépjármű kiadása iránti panasza elutasításra került, 2002. április hó 30. napján másik gépjárművet vásárolt 1.980.000.- Ft vételárért, melyhez a Rt.2.-től 900.000.- Ft-os saját részt meghaladóan 1.080.000.- Ft hitelt vett fel, mely után 2006. május hó 11. napjáig 488.722.- Ft kamat terhelte. 

Felperes módosított kereseti kérelmében 1.107.722.- Ft és ezen összegből 619.000.- Ft után 1999. október 29. napjától a kifizetés napjáig számított törvényes mértékű késedelmi kamatainak megfizetésére kérte kötelezni alperest, perköltségeivel együtt. 

Alperes a felperesi kereset elutasítását kérte. Elsősorban arra hivatkozott, hogy nem áll fenn a felperes kereshetőségi joga, mivel a per tárgyát képező DAEWO NEXIA rendszám 1. forgalmi rendszámú gépjármű lefoglalása ellen a felperes panasszal nem élt, így nem merítette ki a közigazgatási jogkörben okozott kár megtérítése iránt előterjeszthető kereseti kérelem előfeltételét a Ptk. 349.§ szerint. Egyebekben arra hivatkozott, hogy az adott helyzetben általában elvárható magatartást tanúsított és így hiányzik a jogellenesség az alperes részéről, mivel az eljárás akkori szakaszában nem tehetett más a S Rendőrkapitányság, mint hogy a Be. 102.§ (2) bekezdésében foglalt rendelkezéseknek megfelelően az Rt.1..-nek adta ki a gépjárművet, mert nem volt tisztázott és megállapítható a gépjármű tulajdonjoga. Alaposnak látszó igényt viszont az Rt.1.. bejelentett. Nemcsak hogy jogellenes magatartást nem tanúsított az alperes, de hiányzik az ok-okozati összefüggés is a felperest ért kár és az alperes jogellenes magatartása között, valamint a vétkessége. 

Alperes álláspontja szerint kártérítési igényt O.K.-val szemben érvényesíthet a felperes jogszerűen. 

Felperes keresete az alábbiak szerint alapos.

Az alperes hivatkozására tekintettel a bíróságnak elsősorban a felperes kereshetőségi joga tárgyában kellett állást foglalnia.

A Ptk. 349.§ (1) bekezdése szerint államigazgatási jogkörben okozott kárért a felelősséget csak akkor lehet megállapítani, ha a kár rendes jogorvoslattal nem volt elhárítható, illetőleg a károsult a kár elhárítására alkalmas rendes jogorvoslati lehetőségeket igénybe vette. 

Helytállónak találta a bíróság a felperes azon hivatkozását, hogy a felperes kára nem a gépjármű lefoglalásával keletkezett, hiszen a gépjármű annak lefoglalását követően a felperes őrizetében maradt. A kár a S Városi Rendőrkapitányságnak a lefoglalás megszüntetésével, illetőleg a gépjármű kiadásával kapcsolatos bü.szám 1. határozata kapcsán keletkezett. Ez ellen pedig jogorvoslattal élt és kimerítette a rendes jogorvoslati lehetőséget. 

A lefoglalás, illetőleg a lefoglalás megszüntetésének időpontjában hatályos 1973. évi I. számú törvény (továbbiakban: Be.) 148.§ (1) bekezdése szerint, akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.

A bíróság álláspontja szerint is a felperes érdekeit nem a gépjármű lefoglalása veszélyeztette, hanem a lefoglalás megszüntetése és a gépjárműnek a Rt. 1.. részére való kiadása. Egyebekben, miután a Be. 148.§ (3) bekezdése szerint a hatóság határozata vagy intézkedése elleni panasznak - ha e törvény kivételt nem tesz - halasztó hatálya nincsen, a lefoglalás elleni panasz a lefoglalás által előidézett állapotot nem is szüntette volna meg. 

Felperes érdekét a lefoglalás nem sértette, hiszen a gépjármű körözés alatt állt, a felperesnek is az állt érdekében, hogy tisztázódjon a gépjármű körüli helyzet. 
A bíróság a fentiekre tekintettel az alperesnek a felperes kereshetőségi jogának hiányára való hivatkozását alaptalannak találta és a felperesi keresetet érdemben bírálta el. 

A bíróság a per tárgyává tette a B Megyei Bíróság által határozat szám 1. számú per iratait és a tényállást az ott lefolytatott bizonyítás alapján állapította meg a becsatolt, a nyomozati eljárás során beszerzett iratokat figyelembe véve.

A Rt. 1.. és O.K. között létrejött, 1999. május hó 5.-i adásvételi szerződésben a tulajdonjog fenntartásra a Rt. 1.. részéről nem került sor, így az adásvételi szerződéssel O.K.-né a rendszám 1. frsz-ú DAEWO NEXIA 1,5 GR típusú személygépjármű tulajdonjogát megszerezte. A Ptk. 365.§ (1) bekezdése szerint ingóság adásvétele esetén a tulajdonjogot a dolog átadása és a vételár megfizetése, illetőleg a vevő részéről annak átvétele keletkezteti. Az adásvételi szerződés érvényességét nem érinti, hogy a forgalmi engedélyben vagy rendőrségi nyilvántartásban a tulajdonos változás bejegyzése megtörténik-e, avagy sem. O.K. a gépjármű étvételével, a vételár részbeni kiegyenlítésével és a hitelszerződés megkötésével a gépjármű tulajdonosává vált. Alperes sem tagadta, hogy a forgalmi engedélybe a tulajdonjog-fenntartással való adásvétel ténye bejegyzésre nem került, csupán elidegenítési és terhelési tilalom. 

A határozat szám 1. számú perben 4. sorszám alatt a nyomozóhatóság iratai között fellelhető az Rt.1.. nevében íródott azon levél, mely azt tartalmazta, hogy a tartozás kiegyenlítésre került. A Sz-i Rendőrkapitányság ez alapján az elidegenítési és terhelési tilalmat a becsatolt forgalmi engedély másolata szerint törölte is. A Rt. 1.. 1999. december 9. napján szerzett tudomást a forgalmi engedélyből történő törlésről, de nem intézkedett a forgalmi engedély bevonásáról és az eredeti bejegyzési állapot helyreállításáról, bár az okirat-hamisítással történt. Így kerülhetett sor, a „tiszta” forgalmi engedély alapján a gépjármű értékesítésére.

A Fővárosi Bíróság mint másodfokú bíróság határozat szám 3. számú jogerős ítéletének tényállási részét elfogadva állapította meg a bíróság tényként, hogy O.K. birtokából a perbeli gépjármű 1999. szeptember közepén kikerült saját elhatározásából. A Fővárosi Bíróság álláspontja szerint a felperesi tulajdonszerzés kérdésében ennek a körülménynek van jelentősége. 
Megállapította az ítélet, hogy a felperes a Ptk. 118.§ (2) bekezdése alapján a rendszám 1. frsz-ú DAEWO NEXIA típusú személygépkocsi tulajdonjogát megszerezte. 

A Ptk. 118.§ (2) bekezdése szerint kereskedelmi forgalmon kívül is tulajdonjogot szerez az, aki a dolgot jóhiszeműen és ellenszolgáltatás fejében olyan személytől szerzi meg, akire azt a tulajdonos bízta. 

A határozat szám 1. számú perben becsatolt O.K. és M.I. közötti adásvételi szerződés, valamint az 1999. szeptember 25. napján kelt meghatalmazás, az ezt követő M.I. és T.I. között 1999. október 5. napján kelt társ-meghatalmazás, majd a T.I. és T.T. között 1999. október 25. napján létrejött - ugyancsak a perbeli gépjárműre vonatkozó - társ-meghatalmazás tanúsága szerint felperes, bár az adásvételi szerződésben O.K. - az eredeti tulajdonos - neve szerepel, hiszen a gépjármű átírását egyik vevő sem intézte el, de olyan személytől vásárolta ténylegesen az írásbeli adásvételi szerződéstől eltérően a gépjárművet, akire a tulajdonos a gépjárművet rábízta. Jóhiszeműen, ellenérték fejében szerezte, birtokba vette, így kereskedelmi forgalmon kívül is tulajdonjogot szerzett.

A megbízási láncolatban utolsó személy, T.T. kötött bizományosi megállapodást az GMK 1.-el, ahol a felperes a perbeli gépjárművet megvásárolta. 

A rendszám 1. frsz-ú DAEWO NEXIA személygépkocsi lefoglalására a lefoglalásról készült jegyzőkönyv tanúsága szerint 1999. október 29.-én került sor az Ói Rendőrkapitányság részéről, a bü. szám 1. számú határozattal arra tekintettel a határozat indokolása szerint, mivel a gépjármű körözését a S Rendőrkapitányság a Btk. 317.§-ba ütköző csalás bűntettének elkövetése miatt elrendelte. 

A S Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya bü. szám 1. számú határozatával a felperesnek a gépjármű lefoglalásával kapcsolatos indítványát és a lefoglalás megszüntetésével kapcsolatos kérelmét elutasította, mely határozat ellen a felperes panasszal élt. Panaszát azonban a Gyi Városi Ügyészség B.1.. számú, 1999. december 10. napján kelt határozatával elutasította. Határozatát azzal indokolta, hogy az eljárás jelenlegi szakaszában még nem lehet kétséget kizáró módon megállapítani, hogy a lefoglalt személygépkocsi tulajdonjogilag kit illet. Ennek tisztázása érdekében további nyomozati cselekmények szükségesek. 

Annak ellenére, hogy a nyomozati eljárás nem fejeződött be, a S Rendőrkapitányság 7/F/1 szám alatt becsatolt bü. szám 1. számú határozatával a lefoglalás megszüntetéséről határozott és a gépjármű kiadását a Rt. 1.. részére rendelte 2000. január hó 11. napján kiadni.

A Btk. 102.§ (2) bekezdése szerint a lefoglalás megszüntetése esetén a lefoglalt dolgot annak kell visszaadni, akitől lefoglalták. A terheltnek, illetőleg annak, aki azt tőle átvette, azonban csak akkor lehet kiadni, ha kiadása iránt más nem jelentett be alaposnak látszó igényt, vagy ilyen igény az eljárás adataiból nem tűnik ki. Az utóbbi esetben a dolgot annak kell kiadni, aki a tulajdonjogát kétséget kizáró módon igazolta.

A Be. 102.§ (2) bekezdéséhez fűzött törvényi indokolás főszabályként azt mondja ki, hogy a lefoglalt dolgot a lefoglalás megszüntetésekor annak kell kiadni, aki a bűncselekmény elkövetésekor a dolog tulajdonosa volt és ezt kétséget kizáró módon igazolni tudja.

A nyomozati eljárásnak - mint büntető eljárásnak - nem feladata a polgári jogi jogviszony megállapítása, de amikor a felperes lefoglalás megszüntetése és a részére való kiadás iránti kérelmét arra hivatkozással elutasította, hogy a tulajdonjog nem tisztázott és az Rt.1.-nek a vételi jogot alapító szerződése a S Rendőrkapitányság rendelkezésére állt, amelyből egyértelműen megállapítható volt, hogy a vételi jog gyakorlására csak írásban kerülhetett volna sor, amely az Rt.1.. tulajdonát visszaállította volna, és ennek igazolására semmilyen módon nem került sor az Rt.1.. részéről, sőt a nyomozati iratokból megállapíthatóan erre vonatkozóan ellentmondásos tanúvallomások, illetőleg gyanúsítotti nyilatkozat került megtételre, ilyen körülmények között a bíróság álláspontja szerint nem állt fenn a Be. 102.§ (2) bekezdésében feltételként előírt az a helyzet, hogy alaposnak látszó igénye van a Rt. 1.-nek. Akkor jár volna el jogszerűen a S Rendőrkapitányság, ha a tulajdonjog igazolásáig - ha azt vitásnak találta - a gépjármű kiadásáról nem rendelkezett volna.

Alaptalannak találta erre tekintettel a bíróság az alperesnek azt a hivatkozását, hogy a Ptk. 339.§-nak megfelelően úgy járt el, ahogy az adott helyzetben általában elvárható. A rendőrhatóság rendelkezésére állt a felperes tulajdonszerzését igazoló adásvételi szerződés. A forgalmi engedélybe a felperes tulajdonjoga volt bejegyezve. Vele szemben büntetőeljárás nem indult, tehát terheltnek nem volt tekinthető. Ekként a bíróság megítélése szerint a gépjárművet a felperesnek kellett volna kiadni, mint ahogy utóbb polgári bíróság jogerősen meg is állapította a felperes tulajdonjogát.
Az alperes jogellenes magatartása abban áll, hogy olyan körülmények között, amikor számára a tulajdonjog fennállta a felperes részéről kétséges volt, a lefoglalás megszüntetéséről és annak kiadásáról úgy rendelkezett, hogy nem volt olyan alaposnak látszó igény, amely alapján az Rt.1.-nek kiadhatta volna.

A Ptk. 349.§ (1) bekezdése szerinti kártérítési felelősség tekintetében a Ptk. 339.§ (1) bekezdésének rendelkezéseiből kell kiindulni.

A kártérítési felelősség akkor állapítható meg a Ptk. 349.§ szerint, ha az igényt érvényesítő felperes igazolja a jogellenes magatartást, a bekövetkezett kárát, a jogellenes magatartás és a bekövetkezett kára közötti ok-okozati összefüggést, és azt, hogy a szükséges jogorvoslati lehetőségeket igénybe vette. 

A bíróság megítélése szerint felperes mindezen bizonyítási kötelezettségének eleget tett, hiszen a tulajdonjogát és kárának összegét az O.K.val megkötött adásvételi szerződés és a Fővárosi Bíróság - mint másodfokú bíróság - határozat szám 3. számú jogerős ítélete alapján igazolta, hogy 619.000.- Ft, valamint a lefoglalás időpontjától számított, a Ptk. 301.§ (1) bekezdése alapján felperesnek járó késedelmi kamat, mivel a Ptk. 355.§ (1) bekezdése alapján teljes kártérítésre tarthat igényt. 

A Ptk. 355.§ (4) bekezdése szerint kártérítés címén a károkozó körülmény folytán a károsult vagyonában beállott értékcsökkenést és az elmaradt vagyoni előnyt, továbbá azt a kárpótlási költséget kell megtéríteni, ami a károsultat ért vagyoni és nem vagyoni hátrány csökkentéséhez vagy kiküszöböléséhez szükséges. 

A bíróság megítélése szerint olyan költsége merült fel a kölcsönszerződéssel és a pénzintézet igazolása szerinti mértékben felmerült kamattal a felperesnek, amely az alperes ezen károkozó magatartásával van ok-okozati összefüggésben és indokoltan felmerülő, hiszen a munkájához és édesanyja gyógykezeléséhez a felperesnek szükséges volt gépjárműre. 

Miután az alperes jogellenesen járt el a gépjármű kiadásakor, a felperesnek kárt okozott, jogellenes magatartása miatt a felperesnél bekövetkezett kár között az ok-okozati összefüggés fennáll, a bíróság a rendelkező rész szerinti kártérítés megfizetésére kötelezte alperest. 

Alperes a perben pervesztes lett, a bíróság a Pp. 78.§ (1) bekezdése alapján kötelezte perköltség megfizetésére alperest felperes javára. A jogi képviselő részére járó munkadíj összegét a bíróság a 32/2003. (VIII.23.) IM. rendelet 3.§ (2) bekezdése szerinti mértékben állapította meg, a 4/A.§ (1) bekezdésével összhangban.

Végezetül tájékoztatja a megyei bíróság a feleket, hogy a Pp.73/A.§ a) pontja alapján a Debreceni Ítélőtábla előtti eljárásban a fellebbező fél köteles jogi képviselettel eljárni, ellenkező esetben a Pp.73/B.§ b) pontja alapján a fellebbezése hatálytalan, így azt a megyei bíróság el fogja utasítani.

Miskolc, 2007. évi január hó 4. napján

					. Bíróné dr. Kosztelnik Judit  sk.
							megyei bíró

A kiadmány hiteléül: 

Kólné Szepesvári Anikó
mb. tisztviselő