Fővárosi Bíróság
22.K.32.101/2010/ 5. 

A Magyar Köztársaság nevében!

A Fővárosi Bíróság  

a dr. Gödöllei Tamás ügyvéd (cím.) által képviselt felperes  (cím) a dr. Baranyai András jogtanácsosáltal képviselt Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság (cím hivatkozási szám: HAJ- 450 -3/2010.) alperes ellen közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében meghozza az alábbi 
 
í t é l e t e t :

A bíróság a felperes keresetét elutasítja. 

Kötelezi a bíróság a felperest, hogy külön felhívásra fizessen meg a Magyar Állam javára 20.000-, azaz húszezer Ft peres eljárási illetéket.
 
Kötelezi a bíróság továbbá a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperes részére 20.000-, azaz húszezer perköltséget.   

Az ítélet jogerős,  ellene fellebbezésnek nincs helye. 

I n d o k o l á s :

A bíróság a rendelkezésére álló közigazgatási iratok és a felek nyilatkozatai alapján a következő tényállást állapította meg:

A Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság (továbbiakban:NFH) Közép-magyarországi Regionális Felügyelősége 2009. szeptember 24-én témavizsgálat keretében ellenőrzést tartott a ... cím. szám alatti üzletében. Az ellenőrzés megállapításait a ... számú jegyzőkönyv tartalmazza, mely szerint az ... számú újratölthető elektromos öngyújtó nem volt ellátva a biztonságos használatra vonatkozó piktogramokkal, feliratokkal. A gyűjtőcsomagoláson sem szerepeltek a szükséges jelzések. Ezt követően 2009. október 2-án kelt .... számú végzésével az elsőfokú szerv értesítette a felperesi társaságot az eljárás megindításáról. 

A felperes 2009. október 20-án iktatott nyilatkozatában bejelentette, hogy a vizsgált termékek tekintetében sem gyártónak, sem pedig forgalmazónak nem minősül. A társaság a terméket a ... nevű cégtől vásárolta, majd továbbértékesítette különböző kiskereskedők részére. Az árajánlatban gyerekzáras öngyújtóra kaptak ajánlatot, így jóhiszeműen járt  el a felperesi társaság, amikor abból indult ki, hogy a megvásárolt termék mindenben megfelel a jogszabályi és a szabványokban előírt elvárásoknak. Hivatkozott még arra is a felperes, hogy az öngyújtók forgalomba hozataláról szóló 28/2007.(III.7.) GKM rendelet egyértelműen a gyártóra helyezi a felelősséget a termékmegfelelőség kérdésében. 

A NFH Közép-magyarországi Regionális Felügyelősége 2009. november 30-án kelt KMF-13751-2/2009. sz. határozatával a felperes-t 50.000 Ft fogyasztóvédelmi bírsággal sújtotta, egyben kötelezte nevezett társaságot, hogy az ellenőrzéssel érintett öngyújtók vonatkozásában a jogszabályban és a szabványban előírt jelöléseket tüntesse fel a határozat jogerőre emelkedésétől számított 15 napon belül. 
A határozat indokolása szerint az érintett vállalkozás megsértette  a Fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV. törvény (továbbiakban: Fgytv. 3. § (1) bekezdését, az Fgytv. 4. § (1) és (2) bekezdését. A Fgytv. 2. § d) pontja értelmében forgalmazó az a vállalkozás, amely a terméket közvetlenül a fogyasztó részére forgalmazza. Hivatkozott a közigazgatási szerv az Fgytv. 5. § (4) bekezdés b) pontjára, továbbá az áruk és szolgáltatások biztonságosságáról  és az ezzel kapcsolatos piacfelügyeleti eljárásról szóló 79/1998.(IV.29.) Korm. rendelet 1. § (2) bekezdésére és az öngyújtók forgalomba hozatalának egyes követelményeiről szóló 28/2007.(III.7.) GKM rendelet 1. § c) pontjára, mely szerint gyermekbiztos öngyújtó különösen az, amely megfelel az MSZ EN 13869:2003 szabványnak. E szabvány a biztonsági követelmények között a 4.1. pontban előírja, hogy az öngyújtók feleljenek meg az EN ISO 9994-nek. Az MSZ  EN ISO 9994-es szabvány 6. fejezet 6.1.  szerint minden öngyújtóhoz megfelelő biztonsági tájékoztatást kell mellékelni. Az EN ISO 9994 szabvány 6.2.  szerint a biztonsági tájékoztatás feltüntethető magán az öngyújtón, vagy külön tájékoztató  leírásban az öngyújtó mellé csomagolva, vagy eladáskor a fogyasztói termékcsomagoláson elhelyezve. Hivatkozott az alperes ez utóbbi szabvány 6.3.1. pontjára, továbbá arra, hogy döntését az Fgytv. 45/A. § (1)-(2)-(3) bekezdésére, az Fgytv. 47. § (1) bekezdés c) és i) pontjára, a 47. § (3)-(4) bekezdésére, valamint az Fgytv. 47/C. § (1) bekezdés a-b) pontjára alapította.

Az elsőfokú határozat elleni fellebbezésében a felperes elsődlegesen leszögezte, hogy a hivatkozott öngyújtónak nem gyártója, illetve nem gyártóként vesz részt a forgalmazási láncban. Felhívta a figyelmet a felperesi társaság arra, hogy az 1995. évi XXVIII. törvény 6. § (1) bekezdése értelmében a nemzeti szabvány alkalmazása önkéntes. Egyebekben a 28/2007. (III.7.) GKM rendelet 1. § c) pontja szerint gyermekbiztos öngyújtó különösen az, amely a ca) alpont szerint megfelel az MSZ EN 13869:2003 szabványnak. A 2001. évi CXII. törvény miniszteri indokolása az önkéntes szabvány alkalmazással kapcsolatban rögzíti azt, hogy a gyártó dönthet úgy is, hogy nem a vonatkozó szabványok szerint jár el.
Sérelmezte a felperes azt is, hogy a termék biztonságossági vizsgálata során nem került vizsgálatra az elsőfokú hatóság részéről, hogy az eljárás tárgyát képező öngyújtó megfelel-e a külföldi gyártás helye szerinti biztonságossági előírásoknak.
A hatóság kizárólag az általa hiányosnak tekintett tájékoztatás miatt állapította meg azt, hogy a perbeli öngyújtó nem biztonságos. A fellebbezés szerint az elsőfokú hatóság sem tényállás tisztázási, sem indokolási kötelezettségének nem tett jogszerűen eleget.

Másodfokú jogkörében eljárva a Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság 2010. március 10-én kelt HAJ-450 -3/2010. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta.  

A fellebbezéssel kapcsolatban kiemelte a közigazgatási szerv, hogy az Fgytv. II. fejezete a fogyasztók életének, egészségének és biztonságának védelme érdekében hozott rendelkezések között a 2. §-ban található fogalommeghatározásoknál tágabban értelmezi  a gyártó és forgalmazó fogalmát.
E körben az Fgytv. 5. § (4) bekezdés b) és c) pontjára hivatkozott.
A Zrt. felelőssége kétséget kizáróan megállapítható az ... megjelölésű újratölthető elektromos öngyújtó figyelmeztető feliratainak a hiányáért a 79/1998. Korm. rendelet 1.§ (2) bekezdése alapján, mely szerint az áruk biztonságosságának követelményeit jogszabály, nemzetközi szabvány, európai szabvány, illetve nemzeti szabvány határozza meg. Az  elsőfokú hatóság által már felhívott jogszabályi előírásokra és szabványokra is hivatkozott a másodfokú közigazgatási szerv. 

A döntés  indokolása szerint az elsőfokú határozat iratellenesen idézte az öngyújtó forgalomba hozatalának egyes követelményeiről szóló 28/2007.(III.7.) GKM rendelet 1. § c) pontjában  foglaltakat, azonban olyan állítást nem fogalmazott meg, mely szerint az Zrt. ilyennek biztosnak nem minősülő öngyújtót forgalmazott volna. Ugyancsak helytelenül rögzítette az elsőfokú szerv, hogy a cég tevékenysége dohányáru nagykereskedelemre terjed, a vállalkozásnak a rendelkezésre álló szakmai ismeret alapján tudnia kellett volna, hogy  a jogsértéssel érintett áru nem biztonságos. Valójában arra való tekintettel kellett volna szakmai ismeretei alapján tudnia a Zrt.-nek,  hogy a jogsértéssel érintett áru nem biztonságos, hogy tevékenysége öngyújtó nagykereskedelemre kiterjed. Mindezek a jogsértések azonban az ügy érdemére nem voltak kihatással.

Az alperes szerint annak ellenére, hogy a hivatkozott nemzeti szabvány alkalmazása önkéntes, az Zrt.-nek szakmai ismeretei alapján tudnia kellett volna, hogy a tárgybani gázzal újratölthető elektromos öngyújtó az MSZ EN ISO 9994 szabványban előírt figyelmeztető feliratok vagy piktogramok alkalmazása hiányában nem biztonságos, hisz az áruk biztonságosságának követelményeit jogszabály, nemzetközi szabvány, európai szabvány, illetve nemzeti szabvány határozza meg. A figyelmeztető  feliratok alkalmazásának szükségességét az is alátámasztja, hogy az öngyújtók eredendően veszélyes termékek, mivel lángot, illetve hőt keltenek és gyúlékony tüzelőanyagot tartalmaznak.
Az alperes szerint a Zrt. felelőssége az elsőfokú határozatban megállapított jogsértésekért fennáll, a vele szemben kiszabott bírság jogszerű volt és a Zrt. által előadottak nem voltak alkalmasak a jogsértés kimentésére. Az elsőfokú hatóság mérlegelési jogkörben hozott döntését kellő részletességgel indokolta.

A másodfokú határozat ellen a felperes keresetet terjesztett elő, kérve annak hatályon kívül helyezését, egyben a határozat végrehajtásának felfüggesztését. A felperes keresetében megismételte a fellebbezésében már kifejtett álláspontját.

Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását indítványozta  - a tényállás részletes ismertetésén túl - fenntartva a határozatában már kifejtetteket.
 
A bíróság 2. sz. végzésével a HAJ-450-3/2010. sz. határozat végrehajtását felfüggesztette.

A per érdemi tárgyalásán a felperes keresetét fenntartva előadta, hogy  azok a szabályok, szabványok, amelyekre az alperes hivatkozik, nem jogszabályok, azoknak kötelező ereje nincs. A piktogramok feltüntetését, melyekre az alperes hivatkozott, semmilyen jogszabály nem írja elő, a szabványoalkalmazása önkéntes. A perbeli esetben a felperes nem gyártóként járt el és nem is végez Magyarországon címkézési tevékenységet. Ilyen jellegű, erre utaló bizonyítékot az alperes sem tudott előterjeszteni, ilyen szempontból a tényállás sem került kellőképpen feltárásra.
Felhívta a figyelmet arra is a felperes, hogy a szabványok alkalmazása lehet önkéntes, vagy pedig valami műszaki tartalmú jogszabály írhatja elő azok alkalmazását. A perbeli esetben nem rögzíti semmilyen műszaki tartalmú jogszabály az alperes által követelteket. A perbeli termék egy gyermekbiztos öngyújtó. Hivatkozott a felperes a 2001/95/EK. Irányelv 8. preambulum  bekezdésében foglaltakra.

A felperes keresetét kiegészítette azzal, hogy az alperesnek nem volt felhatalmazása az öngyújtók vonatkozásában előírni a szabványban előírt jelölések feltüntetését, hiszen a szabványok alkalmazása nem kötelező és ezért a határozat rendelkező részének szövegezése helytelen.

Az alperesi képviselő fenntartva a érdemi nyilatkozatában foglaltakat a kereset elutasítását kérte. A felperesi nyilatkozattal kapcsolatban előadta, hogy a fogyasztóvédelemről szóló törvény 3. § (1) bekezdéséből, illetve a 79/1998. számú Korm. rendelet 1. § (2) bekezdéséből levezethető, hogy a biztonságossági követelményeket szabvány meghatározhatja. A perbeli esetben újratölthető öngyújtóról volt szó, amely egy speciális kockázatot jelent, jelen ügyben a hivatkozott szabvány nemzeti szabvány. 
A címkézéssel kapcsolatban előadta az alperes, hogy a felperesnek észlelnie kellett volna, hogy a szükséges felirattal nem rendelkezik az általa forgalmazott termék. A fogyasztóvédelemről szóló törvény 3. § (2) bekezdés tartalmazza a gyártó kötelezettségeit és ugyanezen tv. 5. § (4) bekezdés d) pontja alapján minősül  gyártónak a felperes.

A 79/1998. számú orm. rendelettel kapcsolatban felhívta a figyelmet arra az alperes, hogy az nem egy megengedő rendelkezés, nem azt mondja, hogy határozhatja, hanem kifejezetten úgy rendelkezik, hogy határozza meg a biztonságossági követelményeket. A biztonságossági követelményeket törvény mondja ki, mely biztonságossági követelményekre vonatkozóan konkrétan az egyes szabványok rendelkeznek, ezért nem osztja azt a felperesi álláspontot, mely szerint szabvány alkalmazása önkéntes. E Korm. rendelet 1. § (2) bekezdése nem tesz különbséget önkéntes és kötelező szabvány között. Az EK. irányelvvel kapcsolatos felperesi előadásra megjegyezte az alperes, hogy a fogyasztóvédelmi hatóság általánosságban vizsgálja a termék biztonságosságára vonatkozó előírásokat. Magyarország az Európai Szabványügyi Bizottság tagja ebből kifolyólag Magyarországon is az európai szabványokat volt kötelező átvenni, ezek a piktogramok az európai országokban is és Magyarországon is jól ismertek mindenki számára.

Mindkét fél perköltséget igényelt, melyet a felperes 4/F/3. számon írásban is benyújtott, az alperes pedig annak mértéke megállapítását a bíróság mérlegelésére bízta.

Mivel a felek további észrevételt, indítványt nem terjesztettek elő, a bíróság a rendelkezésére álló adatokat ítélkezése alapjául elegendőnek tartva és elfogadva megállapította, hogy a kereset nem  alapos.

A közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004.évi CXL. törvény  (továbbiakban: Ket.) 109.§ /1/ bekezdése alapján az ügyfél, illetve a kifejezetten rá vonatkozó rendelkezés tekintetében az eljárás egyéb résztvevője a hatóság jogerős határozatának felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül jogszabálysértésre hivatkozással kérheti a közigazgatási ügyekben eljáró illetékes bíróságtól a határozatot hozó hatóság elleni kereset indításával.

A Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény(Pp.) 339/A. §-a alapján a bíróság a közigazgatási határozatot - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a meghozatalakor hatályban volt jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül.						

A fogyasztóvédelemről szóló 1997.évi CLV. törvény ( Fgytv.) 2. § c) pont ca) szerint e törvény alkalmazásában: gyártó: a terméknek az Európai Gazdasági Térségben letelepedett üzletszerű előállítója, termelője, helyreállítója vagy felújítója, illetve aki a terméken elhelyezett nevével, védjegyével vagy egyéb megkülönböztető jelzés alkalmazásával önmagát a termék gyártójaként tünteti fel; vagy
d) forgalmazó: az a vállalkozás, amely a terméket közvetlenül a fogyasztó részére forgalmazza,

 A Fgytv. 3. § (1) szerint csak biztonságos termék forgalmazható.
(2) A gyártó köteles gondoskodni a termék biztonságosságáról.
(3) A forgalmazó nem forgalmazhat olyan terméket, amelyről tudja vagy a rendelkezésére álló tájékoztatás vagy szakmai ismeret alapján tudnia kellene, hogy nem biztonságos.

 A Fgytv.4. § (1) szerint a termék akkor biztonságos, ha a fogyasztó életét, egészségét, testi épségét a rendeltetésszerű vagy az ésszerűen várható használat mellett - ideértve a használhatóság időtartamát, valamint az üzembe helyezési, beszerelési, karbantartási előírások betartását - nem, vagy csak a rendeltetésszerű vagy ésszerűen várható használatával járó legkisebb mértékben veszélyezteti.
(2) A termék biztonságosságát elsősorban a következők alapján kell megítélni:
a)  a termék (összetétele, csomagolása, valamint összeszerelésére, beszerelésére és karbantartására, felhasználására vonatkozó előírások) alapvető ismérvei,
b)  a terméknek más termékre gyakorolt - az együttes használat során ésszerűen várható - hatásai,
c)  a termék külső megjelenítése, címkézése, használati és kezelési útmutatója, hulladékkezelési vagy más tájékoztatója,
d)  a termék használatának hatása a fokozott veszélynek kitett - különösen a gyermek- és az időskorú - fogyasztókra.
(3) Ha jogszabály vagy közvetlenül alkalmazandó európai uniós jogi aktus a termék meghatározott tulajdonságai tekintetében biztonságossági követelményeket határoz meg, az e követelményeknek megfelelő terméket az ilyen tulajdonságok tekintetében biztonságosnak kell tekinteni.

 A Fgytv.5. § (4) kimondja, hogy e fejezet alkalmazásában
b)  a 2. § c) pontjában meghatározottakon túlmenően gyártó az értékesítési láncban részt vevő valamennyi egyéb olyan vállalkozás, amelynek a tevékenysége a termék biztonságosságát befolyásolhatja,
c)  a 2. § d) pontjától eltérően forgalmazó az értékesítési láncban részt vevő valamennyi vállalkozás, feltéve, hogy tevékenysége a termék biztonsági jellemzőit nem befolyásolja.

 A Fgytv.45/A. § (1) oly módon rendelkezik, hogy a fogyasztóvédelmi hatóság ellenőrzi az e törvényben és - a szerződés létrejöttére, érvényességére, joghatásaira és megszűnésére vonatkozó rendelkezések kivételével - a végrehajtására kiadott jogszabályokban foglalt rendelkezések betartását, és eljár azok megsértése esetén.
(2) A fogyasztóvédelmi hatóság ellenőrzi a külön jogszabályban fogyasztóvédelmi rendelkezésként meghatározott rendelkezések betartását, és - ha a fogyasztókkal szembeni tisztességtelen kereskedelmi gyakorlat tilalmáról szóló törvény eltérően nem rendelkezik - eljár azok megsértése esetén.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott rendelkezéseken túl, ha külön törvény vagy kormányrendelet eltérően nem rendelkezik, a fogyasztóvédelmi hatóság ellenőrzi
a)  az áru fogyasztók számára való értékesítésére,
b)  a fogyasztóknak forgalmazott termék minőségére, összetételére, csomagolására, megfelelőségértékelésére, megfelelőségi jelölésére,
c)  a fogyasztóknak értékesítésre szánt, illetve értékesített áru mérésére, hatósági árára vagy egyébként kötelezően megállapított árára,
d)  a fogyasztói panaszok intézésére,
e)  a fogyasztói szerződés keretében érvényesített szavatossági és jótállási igények intézésére,
f)  a termék forgalmazása vagy szolgáltatás nyújtása során az egyenlő bánásmód követelményére, továbbá
g)  a fogyasztók tájékoztatására
vonatkozó rendelkezések betartását, és eljár azok megsértése esetén.
 A Fgytv. 47. § (1) értelmében ha a fogyasztóvédelmi hatóság eljárása során megállapítja a 45/A. § (1)-(3) bekezdésében meghatározott fogyasztóvédelmi rendelkezések megsértését, az eset összes körülményeinek - így különösen a jogsértés súlyának, a jogsértő állapot időtartamának, a jogsértő magatartás ismételt tanúsításának, illetve a jogsértéssel elért előny - figyelembevételével és az arányosság követelményének szem előtt tartásával az alábbi jogkövetkezményeket állapíthatja meg:
c)  határidő tűzésével a feltárt hibák, hiányosságok megszüntetésére kötelezheti a vállalkozást azzal, hogy az a hibák, hiányosságok megszüntetése érdekében tett intézkedéséről köteles értesíteni a fogyasztóvédelmi hatóságot,
i)  fogyasztóvédelmi bírságot (a továbbiakban: bírság) szabhat ki.
(3) Az (1) és (2) bekezdés szerinti jogkövetkezmények együttesen is megállapíthatók.
(4) Az (1) bekezdés alkalmazásában a jogsértés súlyát különösen a jogsértéssel érintett fogyasztók száma, érdekeik sérelmének köre, a jogsértő magatartás kiterjedtsége, a jogsértéssel érintett áruk értéke, valamint az alapozhatja meg, hogy a vállalkozás tevékenységét az annak megkezdéséhez és folytatásához jogszabályban előírt egyéb feltételekkel végzi-e.

A Fgytv.47/C. § (1)  szerint pedig a bírság összege 15 ezer forinttól
a)  a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban: Szt.) hatálya alá tartozó, 100 millió forintot meghaladó éves nettó árbevétellel rendelkező vállalkozás esetében a vállalkozás éves nettó árbevételének 5%-áig, de legfeljebb 100 millió forintig, illetve a fogyasztók széles körének testi épségét, egészségét sértő vagy veszélyeztető, továbbá a fogyasztók széles körének jelentős vagyoni hátrányt okozó jogsértés esetén legfeljebb 2 milliárd forintig,
b)  az a) pont hatálya alá nem tartozó vállalkozás esetében 500 ezer forintig, illetve a fogyasztók széles körének testi épségét, egészségét sértő vagy veszélyeztető, továbbá a fogyasztók széles körének jelentős vagyoni hátrányt okozó jogsértés esetén a vállalkozás éves nettó árbevételének 5%-áig, az Szt. hatálya alá nem tartozó vállalkozás esetén 5 millió forintig
terjedhet.
(2) Az (1) bekezdés szerinti nettó árbevételt a jogsértést megállapító határozat meghozatalát megelőző üzleti évre vonatkozó éves beszámoló vagy az egyszerűsített éves beszámoló (a továbbiakban együtt: beszámoló) szerinti nettó árbevétel alapján kell meghatározni. Ha a vállalkozás működési ideje egy évnél rövidebb, az adatokat éves szintre kell vetíteni. Ha a vállalkozásnak a jogsértést megállapító határozat meghozatalát megelőző üzleti évben elért nettó árbevételéről nem áll rendelkezésre hitelesnek tekinthető információ, a bírság minimális és maximális összegének meghatározásakor az utolsó hitelesen lezárt üzleti év nettó árbevétele az irányadó. Beszámolóval még nem rendelkező, újonnan alapított vállalkozás esetében az eljárás megindításának évére vonatkozó üzleti tervet, ennek hiányában a vállalkozás által a hatóság felhívására közölt, az Szt.-nek a közbenső mérleg készítésére vonatkozó szabályai szerint az eljárás megindításának napjával mint fordulónappal kiszámított nettó árbevételt kell figyelembe venni.

 Az áruk és a szolgáltatások biztonságosságáról és az ezzel kapcsolatos piacfelügyeleti eljárásról szóló 79/1998. (IV. 29.) Korm. rendelet 1. § (1) szerint e rendelet hatálya az árukra, valamint a szolgáltatás nyújtása során a fogyasztó számára nyújtott vagy elérhetővé tett árukra (a továbbiakban: áru) terjed ki.
(2) Az áruk biztonságosságának követelményeit jogszabály, nemzetközi szabvány, európai szabvány, illetve nemzeti szabvány határozza meg.

Az MSZ  EN ISO 9994-es szabvány 6. fejezet 6.1.  szerint minden öngyújtóhoz megfelelő biztonsági tájékoztatást ( utasítást vagy figyelmeztetést, vagy mindkettőt) kellmellékelni, akár szöveges formában, akár biztonsági jelképek alakjában, amely képes helyettesíteni az összes látszó szöveges utasítást és figyelmeztetést, vagy mindkettőt, amely közli a használóval a használat megfelelő módját. 

Az MSZ EN ISO 9994 szabvány 6.2.  szerint a biztonsági tájékoztatás feltüntethető magán az öngyújtón, vagy külön tájékoztató  leírásban az öngyújtó mellé csomagolva, vagy eladáskor a fogyasztói termékcsomagoláson elhelyezve.  A tájékoztatóban az öngyújtó típusának leginkább megfelelő figyelmeztetést ki kell hangsúlyozni. A  biztonsági tájékoztatás feltűnően legyen elhelyezve az egyéb tájékoztatástól elütő háttérrel, színnel, mérettel vagy stílussal megkülönböztetve.

Ez utóbbi szabvány 6.3.1. pontjaszerinti tartalom
?	„Figyelmeztetés"
?	„Tartsa távol a gyerekektől" vagy „Tartsa a gyerekektől elzártan"
?	„Az öngyújtót a z arctól és a ruházattól távol tartva gyújtsa meg."

E szabvány rendelkezik a valamennyi öngyújtó típusra, illetve a töltve árusított gázöngyújtókra vonatkozó biztonsági  figyelmeztető feliratok, illetve jelképek alkalmazásáról.
 
A nemzeti szabványosításról szóló 1995. évi XXVIII. törvény 6. § (1) kimondja, hogy a nemzeti szabvány alkalmazása önkéntes.
(2) Műszaki tartalmú jogszabály hivatkozhat olyan nemzeti szabványra, amelynek alkalmazását úgy kell tekinteni, hogy az adott jogszabály vonatkozó követelményei is teljesülnek.
(3) A nemzeti szabványjel más szabványon nem használható.
(4) A nemzeti szabványjelet a szabványnak való megfelelőség jelölésére, a jelhasználat rendjének betartása esetén, bárki alkalmazhatja.

Fenti törvény 6. §-ához fűzött indokolás szerint a nemzeti szabványosításnak a jogi szabályozáshoz kapcsolódó, azt kiszolgáló szerepét jelzi, hogy lehetőség van a nemzeti szabvány kötelezővé tételére. Az állami szabályozás szempontjából kiemelt területeken (biztonságtechnika, egészség, környezet, fogyasztói érdekek védelme) jogszabály a szabvány kötelező alkalmazását elrendelheti. Jogszabály alatt értelemszerűen miniszteri rendelet is értendő.
Az Európai Parlament és a Tanácsnak az általános termékbiztonságról  szóló 2001/95/EK irányelve (2001. december 3.) (8) bekezdése értelmében a termékek biztonságát valamennyi jelentős szempont - különösen az érintett termékek által jelentett kockázatoknak nagyobb mértékben kitett fogyasztói csoportok, különösen a gyermekek és az idősek - figyelembevételével kell értékelni. 
Hivatkozott a felperes a mérésügyről szóló 1991. évi XLV. törvény és a nemzeti szabványosításról szóló 1995. évi XXVIII. törvény módosításáról szóló 2001. évi CXII. törvény indokolására, azonban - mivel a 2001.évi CXII. törvény  2007. július 01. óta hatálytalan.  
 
A fent ismertetett tényállás és az idézett jogszabályi előírások alapján a bíróság a peres eljárás eredményeként aggálymentesen megállapította, hogy 

●	A felperes  az ... számú újratölthető elektromos öngyújtó  gyártójának minősül a Fgytv. 5. § (4)  alapján, mely szerint  e fejezet alkalmazásában a2. § c) ában meghatározottakon túlmenően gyártóaz értékesítési láncban részt vevő valamennyi egyéb olyan vállalkozás, amelynek a tevékenysége a termék biztonságosságát befolyásolhatja.

●	 A Fgytv. 3. § szerint csak biztonságos termék forgalmazható és a  gyártó köteles gondoskodni a termék biztonságosságáról.

●	A termék biztonságosságának megítélésénél figyelemmel kell lenni a termék külső megjelenítésére, címkézésére, használati és kezelési útmutatójára,hulladékkezelési vagy más tájékoztatójára. (Fgytv.4.§ (2) c) pont) 

●	Az áruk biztonságosságának követelményeitjogszabály, nemzetközi szabvány, európai szabvány, illetve nemzeti szabványhatározza meg. (/1998. (IV. 29.) Korm. rendelet . § (2) bek.)

●	És bár a szabványosításról szóló . évi XXVIII. törvény 6. § (1) kimondja, hogy a nemzeti szabvány alkalmazása önkéntes, e törvény szövegéhez fűzött indokolásból következtethetünk a jogalkotói akaratra, mely szerint: lehetőség van a nemzeti szabvány kötelezővé tételére....fogyasztói érdekek védelme esetén.  Ez a kötelezővé tétel a /1998. (IV. 29.) Korm. rendelet 1. § (2) bekezdésével megtörtént.

●	Miután pedig lehetőség van a nemzeti szabvány kötelezővé tételére, jogszerűen írta elő a  szabványban előírt jelölések feltüntetését a közigazgatási szerv, ezért megalapozatlanul hivatkozott arra a felperes, hogy helytelen a határozat szövegezése.

●	A felperes szerint nem vizsgálta a közigazgatási szerv, hogy esetlegesen más módon eleget tett-e tájékoztatási kötelezettségének a felperes, azonban ez utóbbi lehetőségre nézve  puszta hivatkozáson túl semmilyen  értékelhető bizonyítékot nem csatolt.  
●	Nem fogadta el a bíróság a felperesnek a  . évi CXII. törvény ására történő hivatkozását, mert maga e törvény is  . július 01. óta hatálytalan.  Egy hatályon kívül helyezett jogszabály indokolására történő felperesi hivatkozás nem megfelelő a jogalkotói szándék igazolására.  
●	Ugyancsak nem állapította meg a bíróság a rendelkezésre álló adatok alapján, hogy a közigazgatási szervek döntése bármely ponton sértené a 2001/95/EK irányelv (8) bekezdésében foglaltakat. 
A fent kifejtettek alapján a bíróság megállapította, hogy a közigazgatási szervek teljes körűen tisztázták a tényállást, az alperes döntését jogszerűen indokolta, mellyel ellentétes tartamú bizonyítékot  a felperes - a rá háruló bizonyítási teher ellenére - előterjeszteni nem tudott. A Pp.164. § (1) bekezdése szerint a per eldöntéséhez szükséges tényeket általában annak a félnek kell bizonyítania, akinek érdekében áll, hogy azokat a bíróság valónak fogadja el. Mindezek alapján a bíróság a keresetet, mint megalapozatlant a rendelkező részben foglaltak szerint elutasította. 

A bíróság az illetékekről szóló módosított 1990.évi XCIII. törvény 43.§ (3) bekezdése alapján kötelezte a felperest a tételes peres eljárási illeték viselésére. A pernyertes alperes perköltséget igényelt, melynek összegét a bíróság mérlegelésére bízta, ezért a bíróság  a Pp.77-83.§-ai alapján a rendelkező részben foglaltak szerint határozott. 

Az ítélet elleni fellebbezés lehetőségét a Pp. 340. § (1) bekezdése zárja ki.

Jelen ítélet felülvizsgálata kérhető a Legfelsőbb Bíróságtól a Pp.207.§ (2) bekezdése alapján, a kézbesítéstől számított 60 napon belül. A felülvizsgálati kérelmet a Pp.73/A.§ (1) bekezdésének a) pontja értelmében a jogi képviselő útján, a részére adott meghatalmazás csatolásával kell négy példányban a Fővárosi Bíróságon előterjeszteni. 

, 2010. évi november hó 25. napján 

Rásóné dr. Sándor Júlia s.k.
	      bíró 

A kiadmány hiteléül: